tag:blogger.com,1999:blog-317297422024-03-16T19:52:33.469+01:00Smackebonk.seRawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.comBlogger1646125tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-1814131048556576602015-03-24T16:56:00.001+01:002015-03-24T16:56:13.626+01:00Smackebonk är nedlagdHej! På grund av bristande intresse och tidsbrist har vi på Smackebonk bestämt oss för att lägga ner denna blogg. Inga fler inlägg lär skrivas här men däremot kommer bloggen och dess arkiv finnas kvar.<br />
<br />
Kolla gärna in <a href="http://www.rawk.nu/">www.rawk.nu </a>där jag har startat upp en ny blogg där jag skriver av mig om musik och dylikt.<br />
<div>
<br /></div>
<div>
Tack och hej!</div>
<div>
<br /></div>
Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com2tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-10932976075907177722014-12-31T21:07:00.002+01:002015-01-06T22:50:00.015+01:00Rawk: 2014 års bästa skivor<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Jag känner att det är otroligt många skivor som jag har uppskattat i år som inte kommer med på topp 20. Men konkurrensen är mördande och det är fegt att utvidga listan till en topp 30 eller liknande. Och att lägga till ”Bubblare” har jag kommit fram till att det bara känns muppigt och ett sätt att bevisa att man har lyssnat på många skivor. </span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Jag började med en lista på 42 skivor som jag ansåg kvalade in, dvs skivor som jag hade lyssnat tillräckligt mycket på för att kunna sätta en rättvis bedömning. Och denna hög bantade jag ner till 20 skivor.</span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Vad kan man säga mer om skivåret 2014 då? Jo, att doomen dominerade rätt hårt. 2014 var doomens år.</span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>20. Crucified Barbara – In The Red</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Crucified Barbara blir ett steg bättre och samtidigt lite argare och allvarligare med varje skiva. Denna gång har de lyckats släppa en skiva som håller hela vägen. Det är fullt ös i snabba rockdängan I Sell My Kids For Rock'n'Roll, snygga melodier i The Ghost Inside och tungt riffande i To Kill A Man. Den udda 70-talsosande Finders Keepers står också ut. Sedan har ju bandet sångerskan Mia Coldheart, som har en av Sveriges råaste sångröster. Och produktionen som har skötts av bl a Chips ”Sator” Kiesby är riktigt bra.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgQASVQGjzIP8zQugfg9VHrEvvbk9N-8V-l7bFTVWrECLsH9G2xA3msRiFmkr2eXzv-zXm4lzcnhP-r0MRIWJ7US4zcpp9y2C9CmnO_mM5CeQf5qow4F2eHv9qZWjGkWxvi_yQEVg/s1600/Crucified+Barbara+%E2%80%93+In+The+Red.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgQASVQGjzIP8zQugfg9VHrEvvbk9N-8V-l7bFTVWrECLsH9G2xA3msRiFmkr2eXzv-zXm4lzcnhP-r0MRIWJ7US4zcpp9y2C9CmnO_mM5CeQf5qow4F2eHv9qZWjGkWxvi_yQEVg/s1600/Crucified+Barbara+%E2%80%93+In+The+Red.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>19. Exodus – Blood In Blood Out</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Thrash metal är min ryggradsmetal och den form av hårdrock jag växte upp med. Men det är egentligen inget jag lyssnar jättemycket på numera. Och när jag gör det lyssnar jag oftast på äldre skivor. Dock så brukar jag alltid hitta åtminstone nån ny thrash-platta per år. Och denna gång tycker jag att det är superveteranerna i Exodus som har gjort årets bästa thrash metal-platta. Bandet bildades 1980 och det borde höras att ett 34 år gammalt band (världens äldsta thrashband?) börjar bli gamla men med gamla sångaren Steve Souza tillbaka låter Exodus mer ungdomliga och energiska än på länge. Och Gary Holts snabba och finurliga riff imponerar och ett flertal skulle mycket väl passa på en kommande Slayer-platta. Och så är det ju kul att en av bandets grundare, den där Kirk Hammett, gör ett gästsolo på låten Salt The Wound, med wah wah-pedalen inkopplad naturligtvis.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjG73BMcyxRXblJ7jRp6PYrH1CAmmfApuZIL31xr7dY3YvVOXBT4UJOot3zAxhxZKREk0eq-q5TdMdeoj-9JvKxJBVypCgRKxxjvBM51O0nknE-kx1CNbxDjDiFMudNYBLxH9QcXQ/s1600/Exodus+%E2%80%93+Blood+In+Blood+Out.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjG73BMcyxRXblJ7jRp6PYrH1CAmmfApuZIL31xr7dY3YvVOXBT4UJOot3zAxhxZKREk0eq-q5TdMdeoj-9JvKxJBVypCgRKxxjvBM51O0nknE-kx1CNbxDjDiFMudNYBLxH9QcXQ/s1600/Exodus+%E2%80%93+Blood+In+Blood+Out.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>18. AC/DC – Rock Or Bust</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Jag var orolig att Malcolms bortfall skulle märkas tydligt men han står ändå som medkompositör till de flesta av låtarna eftersom lillbrorsan Young har grävt i bandets riffarkiv när låtarna har komponerats ihop. Rock Or Bust låter helt enkelt som AC/DC ska göra och det känns bra. Det känns lite som en tvillingskiva till 2008 års Black Ice men med den skillnaden att det är mer koncentrerat och nerklippt här. Black Ice var lite för lång, Rock Or Bust är kortare och mer koncentrerad. Och därmed bättre. Och jag kan inte sluta stampa takt med foten och digga till de så karaktäristiska AC/DC-riffen som kompas av kungen Phil Rudd.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhxL4_sXe3cx50z72_orqde1uj9LE3WmatitYjao548ILFMjlTgzkTEFyNrr65QeDHY6Rqx212dGQYOtJUUwLsW8bC8skkP3mLiiEH8WPYBXxmrrRq9f1Uao2dJGQkoofD04qOsDw/s1600/ACDC+%E2%80%93+Rock+Or+Bust.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhxL4_sXe3cx50z72_orqde1uj9LE3WmatitYjao548ILFMjlTgzkTEFyNrr65QeDHY6Rqx212dGQYOtJUUwLsW8bC8skkP3mLiiEH8WPYBXxmrrRq9f1Uao2dJGQkoofD04qOsDw/s1600/ACDC+%E2%80%93+Rock+Or+Bust.jpg" height="288" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>17. Eyehategod – Eyehategod</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Eter hemlöshet, drogproblem, orkanen Katrina, trummisens dödsfall och all möjlig skit har världens mest äkta sludgeband mot alla odds lyckats släppa en ny skiva. Det är punkigt och det är svängiga sydstatsriff och Mike IX Williams övertygar som vokalist när han på ett ångestfullt sätt skriker och är förbannad.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhcQP9zTwVBRzmlZhollHdTfC5Untyp8ubtokkszPGQDcoQnQjhWJVlvJle-eeFqoojQ8_lXzQaEQK1NMRcHI9fyO0NaFgnz2xruNhnIhjro19-Q3MmGzBhn9vHQg650TxKvpIMmg/s1600/Eyehategod+%E2%80%93+Eyehategod.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhcQP9zTwVBRzmlZhollHdTfC5Untyp8ubtokkszPGQDcoQnQjhWJVlvJle-eeFqoojQ8_lXzQaEQK1NMRcHI9fyO0NaFgnz2xruNhnIhjro19-Q3MmGzBhn9vHQg650TxKvpIMmg/s1600/Eyehategod+%E2%80%93+Eyehategod.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>16. The Haunted – Exit Wounds</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">När medlem efter medlem hoppade av efter förra plattan kändes det som att gruppen var slut. Men när ena brodern Björler och herr Jensen höll ut och plockade in de f d medlemmarna Marco Aro och Adrian Erlandsson och nya gitarristen Ola Englund blev jag väldigt nyfiken på vad slutresultat skulle bli. Som väntat är det en tillbakagång till de båda Marco Aro-plattorna som släpptes i början av 2000-talet. Det bjuds på hård melodisk döds-thrash och skivan är bättre än vad jag hade hoppats. </span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Ja, jag tillhör grupperingen som tycker att The Haunted var bäst med herr Dolving vid micken men bandet blir brutalare med Aro som sångare, och den sidan uppskattar jag väldigt mycket också.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjExAcKVLOUz-sWEKQQ4BeMvB2cFipJeB9RbdESlOOZUpyLGs8NfA173CMdxmws8rGN5AiFVBz8jUZM9mP0YFN8XQzbd2lXkISxmF-Sjx1e2ThvTBQ-4n9XSlMjFcvOp-rmq9BZjQ/s1600/The+Haunted+%E2%80%93+Exit+Wounds.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjExAcKVLOUz-sWEKQQ4BeMvB2cFipJeB9RbdESlOOZUpyLGs8NfA173CMdxmws8rGN5AiFVBz8jUZM9mP0YFN8XQzbd2lXkISxmF-Sjx1e2ThvTBQ-4n9XSlMjFcvOp-rmq9BZjQ/s1600/The+Haunted+%E2%80%93+Exit+Wounds.jpg" height="320" width="318" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>15. Vampire – Vampire</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Vampire är ett nytt hemligt svenskt gäng från Göteborg som kallar sig tuffa saker som Black String, Hand of Doom och Command. De lirar klassisk svensk old school-döds, analogt inspelat och hela paketet. En sådan beskrivning låter kanske inte jätteintressant men även om det låter klassiskt och retro så kör bandet sin egen grej. Det är döds kryddat med lite inslag av black och punk och ockulta grejer. Men framförallt bjuds det på väldigt bra låtar.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgb9TdDRApZRRKlJmGW1D8FJNnwNoFdG6gkKDoTH3WbaHD3Nciiyb7I5PLCuz70j0-Hty5aiqT06NKCzIySPjVe7YAX1oXLSTjKDstmjYXUElCizQhBVEX50SPpRL9kC5-GnQVndQ/s1600/Vampire+%E2%80%93+Vampire.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgb9TdDRApZRRKlJmGW1D8FJNnwNoFdG6gkKDoTH3WbaHD3Nciiyb7I5PLCuz70j0-Hty5aiqT06NKCzIySPjVe7YAX1oXLSTjKDstmjYXUElCizQhBVEX50SPpRL9kC5-GnQVndQ/s1600/Vampire+%E2%80%93+Vampire.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>14. Slipknot - .5: The Gray Chapter</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Jag älskade plattorna Iowa och Vol. 3: (The Subliminal Verses) men tappade sedan intresset med All Hope Is Gone. Nerven fanns inte kvar. Bandet hade blivit för stort, det kommersiella hade tagit över och Slipknot hade influerats för mycket av Stone Sour och blivit Slipsour. Och under de senaste åren har två viktiga bandmedlemmar försvunnit, basisten Paul Gray knarkade ihjäl sig och trummisen Joey Jordison har fått kicken på lite oklara grunder. Med den bakgrunden hade jag noll förväntningar på skivan. Men jag blev positivt överraskad. Det är tydligt att man har tittat bakåt i diskografin och försökt hitta tillbaka till soundet som präglar de tidigare skivorna. Det är en dynamisk och hård platta och känslorna efter Grays tragiska död kanaliseras genom musiken i form av aggressivitet och sorgsna partier. Sångaren Corey Taylor imponerar som vanligt och bjuder på en bred insats. Så gör också nya trummisen Jay Weinberg (Max Weinbergs son, Bruce Springsteen och Conan O'Briens trummis ni vet) vars smattrande ligger långt fram i mixen. Bäst är låten AOV som bjuder på alla beståndsdelar som Slipknot kan uppbringa. Negativt då? Skivan är för lång, och några av låtarna skulle man ha skippat.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgDfZb5tkHihkqkurd8q9vkVut3OAIyBw6AYWODyYGpkNURBO0XTId2xxWWMBXDGg7FbXyhilZLDuBCid1W90OI7EjfM56NPcny6jMUDElQJBn8mvlaWduBBL1-0GGTj_jSB75HbA/s1600/Slipknot+-+.5+The+Gray+Chapter.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgDfZb5tkHihkqkurd8q9vkVut3OAIyBw6AYWODyYGpkNURBO0XTId2xxWWMBXDGg7FbXyhilZLDuBCid1W90OI7EjfM56NPcny6jMUDElQJBn8mvlaWduBBL1-0GGTj_jSB75HbA/s1600/Slipknot+-+.5+The+Gray+Chapter.jpg" height="288" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>13. Death From Above 1979 – The Physical World</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Bandets debutalbum You're A Woman, I'm A Machine släpptes 2004 och är en av mina favoritskivor från 00-talet. Den är dansant, punkig och har snygga poppiga melodier och jag tyckte det var så jävla coolt att bandet bara bestod av två personer. Något år efter splittrades bandet för att många år senare återförenas. Och nu, exakt tio år senare, kommer uppföljaren. Denna fortsätter i samma spår som debuten och har samma sound. På gott och ont. Mest gott skulle jag säga, det onda består väl i att de inte känns lika unika och fräscha som de gjorde 2004. Men låtarna är förbannat bra och skivan växer och växer och framstår därför som en mycket fullgod uppföljare.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEixrFH90m6-3lmjG5pY6feQDDp3yMimBt5CeA8hF9kBqhdKvMlnpMR5aKKrQx5cLgdiN8CuwyEAh6DdZHk9_Ymjp2eUxf-YK2UMHUYwXy06U9bU52pfifZP-zNloL7qlANPSzT7_A/s1600/Death+From+Above+1979+%E2%80%93+The+Physical+World.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEixrFH90m6-3lmjG5pY6feQDDp3yMimBt5CeA8hF9kBqhdKvMlnpMR5aKKrQx5cLgdiN8CuwyEAh6DdZHk9_Ymjp2eUxf-YK2UMHUYwXy06U9bU52pfifZP-zNloL7qlANPSzT7_A/s1600/Death+From+Above+1979+%E2%80%93+The+Physical+World.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>12. Electric Wizard – Time To Die</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Electric Wizard fortsätter att leverera på deras åttonde album med deras psykedeliska form av doom där de fortsätter att dyrka Black Sabbath på ett knarkigt sätt. Döden hyllas och riffen maler på tills man hamnar i någon slags hypnos. Jag fascineras över hur Jus Oborn lyckas att skriva så många förvrängda versioner av samma typ av riff. Det är kung.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEh28wsKs33wBCe9O1FVVvWA1ERRLc-nj2ZE76bIEA0N4xXqq-oqNkbMBtF_5s3mwQoTPcmwcyMEanWtS9uPrbUvb9SShoVtR8sFMV-dyGu9A15yA1DG27WWXa9vQcRp4Ox3CtVX7A/s1600/Electric+Wizard+%E2%80%93+Time+To+Die.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEh28wsKs33wBCe9O1FVVvWA1ERRLc-nj2ZE76bIEA0N4xXqq-oqNkbMBtF_5s3mwQoTPcmwcyMEanWtS9uPrbUvb9SShoVtR8sFMV-dyGu9A15yA1DG27WWXa9vQcRp4Ox3CtVX7A/s1600/Electric+Wizard+%E2%80%93+Time+To+Die.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>11. Behemoth – The Satanist</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Sedan sist har polske rockstjärnan Adam "Nergal" Darski besegrat leukemi och är nu tillbaka med ett nytt album med Behemoth som imponerar mycket. Bandet fortsätter att utveckla sin krossande form av black metal och har skrivit ett intensivt dramatiskt album som har smyckats med körer och blåsinstrument. Satan, vad jag är imponerad.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjv1Q33ad3fC0HlHNLr1yHCCC43zuFQhZ-ZW4rXrTAz-Oqkuh5qofdmBIfnLAF0WdQpilSC6Di9MzI4xXF6EJMTQXcbP18JOOGSjGth-H3inCRRcIglQh0We7wIQVpqPMYmUdvwXg/s1600/Behemoth+%E2%80%93+The+Satanist.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjv1Q33ad3fC0HlHNLr1yHCCC43zuFQhZ-ZW4rXrTAz-Oqkuh5qofdmBIfnLAF0WdQpilSC6Di9MzI4xXF6EJMTQXcbP18JOOGSjGth-H3inCRRcIglQh0We7wIQVpqPMYmUdvwXg/s1600/Behemoth+%E2%80%93+The+Satanist.jpg" height="293" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>10. At The Gates – At War With Reality</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Jag har inte samma nostalgiska förhållande till At The Gates som många andra. Faktum är att mitt tydligaste minne från At The Gates när det begav sig för 20 år sen var musikvideon till Blinded By Fear som gick konstant på de hårdrocksprogram som sändes på MTV på den tiden. Jag var såå less på den låten. Sedan tycker jag att några av banden som vissa av medlemmarna fortsatte med efter uppbrottet är bättre än At The Gates, nämligen The Haunted och Disfear. Och när jag håller The Haunted så kärt så blir Tompa Lindberg en så tydligt sämre sångare än Peter Dolving. Nu fick jag det sagt. Under de första genomlyssningarna av At War With Reality hörde jag framförallt The Haunted i musiken. Efter så många år i branschen känner man igen de så karaktäriska Björler-riffen, som jag ju dock älskar. Med tiden har dock skivans helhetstänk vuxit fram och det är det tematiska och filmiska i låtarna som fäster sig i mig. Som det otroligt snygga slutriffet i The Head Of The Hyra , dramatiska The Circular Ruins, mörka Heroes And Tombs och avslutande mäktiga The Night External. Trots pressen och förväntningarna har At The Gates lyckats skriva en mycket bra comeback-platta.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjFOegExoutdIgj4SnuuUa7e3vYDXCyic8dQy3VFJxdgHaYc_Vdimfqt9_mOYmSAwEqJ5yLXu8Ydrg4g0gfy_Ghp5AVy2CZLzuH_G-O48-p0P2OPUVttjA6zhSbpjzFHX4pAlKu5g/s1600/At+The+Gates+%E2%80%93+At+War+With+Reality.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjFOegExoutdIgj4SnuuUa7e3vYDXCyic8dQy3VFJxdgHaYc_Vdimfqt9_mOYmSAwEqJ5yLXu8Ydrg4g0gfy_Ghp5AVy2CZLzuH_G-O48-p0P2OPUVttjA6zhSbpjzFHX4pAlKu5g/s1600/At+The+Gates+%E2%80%93+At+War+With+Reality.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>9. Conan – Blood Eagle</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Hypen för Conans nya platta var minst sagt STOR i början av året. Skulle det bli den tyngsta doom-plattan någonsin? Skulle de leva upp till deras egen beskrivning caveman battle doom? Ja, som tyngd är Blood Eagle överlägsen. Conan bjuder på stenhård malande och mullrande doom som imponerar. Och de imponerande ännu mer när jag fick se dem live på Roadburn. Jag har plöjt denna skiva väldigt mycket under året som varit och soundet är fortfarande magiskt tungt. Som helhet skulle jag dock säga att den har en tendens att bli lite för tjatig. Lite för mycket. I alla fall om man ska lyssna igenom den från början till slut.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgydVVp0lKCLc4Ii3kd42yvjH6ZosL3oJVgomh7WGIfFkngI2DigXdCzzzorP3FYFyEjqY0zYWBckrt8p1nzLwV-1aPrp5TWYDmqdfCoB_W6TS4Rg8jLhqsEwIgFQpU3jcK8Ae6uw/s1600/Conan+%E2%80%93+Blood+Eagle.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgydVVp0lKCLc4Ii3kd42yvjH6ZosL3oJVgomh7WGIfFkngI2DigXdCzzzorP3FYFyEjqY0zYWBckrt8p1nzLwV-1aPrp5TWYDmqdfCoB_W6TS4Rg8jLhqsEwIgFQpU3jcK8Ae6uw/s1600/Conan+%E2%80%93+Blood+Eagle.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>8. Machine Head – Bloodstone & Diamonds</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Jag var lite rädd att Machine Head hade fastnat totalt i den form av storslagna episka metal med låtar upp mot 10-minutersstrecket som de började med på ”comeback”-plattan Through The Ashes Of Empires och sedan fulländade på hyllade The Blackening. För mig har Machine Head alltid varit så mycket mer. Jag har saknat den mer groove-orienterade och Biohazard-influerade stilen från de första skivorna och jag gillade också vissa element från de s k nu-metal-plattorna The Burning Red och Supercharger, som var lite punkigare och bjöd på en mer känslosam Robb Flynn. På Bloodstone & Diamonds har Robb och hans manskap blickat bakåt och hämtat inspiration från nämnda tidigare skivor och stilar. Men de storslagna progressiva inslagen finns också där, med stråkar och långa solodueller. Och så har man även vågat experimentera rätt hårt, bästa exemplet på det är mörka Sail Into The Black som överraskar och imponerar på samma gång. Detta låter som en soppa av stilar men variationen gör att skivan (nästan) hela tiden är fängslande och genomtänkt. Bäst är fenomenala Game Over där Robb Flynn, över en ensam tuggande versgitarr, spottar ur sig sin syn på den tidigare vapenbrodern och basisten Adam Duce brytning från bandet innan låten exploderar i den punkiga och medryckande refrängen. En av årets bästa låtar.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEh3vfRWjI9hiJfzoyrA2-2LzuBqesjSp8B-jFeCFk11WogMPv8ksmXpq8uoDpoWK0XqBFDXVpXsJuhSnKWtH2o2m-FJbhRfwLfXknsPealeAzw2uc2mKhO019C8aTWH5U-hnsIKMQ/s1600/Machine+Head+%E2%80%93+Bloodstone+&+Diamonds.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEh3vfRWjI9hiJfzoyrA2-2LzuBqesjSp8B-jFeCFk11WogMPv8ksmXpq8uoDpoWK0XqBFDXVpXsJuhSnKWtH2o2m-FJbhRfwLfXknsPealeAzw2uc2mKhO019C8aTWH5U-hnsIKMQ/s1600/Machine+Head+%E2%80%93+Bloodstone+&+Diamonds.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>7. YOB – Clearing the Path to Ascend</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">YOB fortsätter att vara ett av världens tyngsta doomband. Albumet består av fyra låtar med en speltid på en timme. Det är en tung och hypnotisk musikalisk resa det bjuds på där man blir rikligt belönad om man låter sig själv förlora sig själv i musiken och ta till sig variationen mellan det brutala och det lugna. Jag älskar hur skivan avslutas med det drömska stycket Marrow som är nästan 19 minuter långt.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhf1n5h45vOAoafOYDBt38GF3YZ8xMad6hRzksUI7DDY2gwzBvrW0zKiPmYtWbmXZvWn0XCG4OCRQGeT2YtDU5mOf4-vtK2mqvH2M0cb1KwojeSzBe-RaXaIslfLpv3-1yWfeMmAA/s1600/YOB+%E2%80%93+Clearing+the+Path+to+Ascend.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhf1n5h45vOAoafOYDBt38GF3YZ8xMad6hRzksUI7DDY2gwzBvrW0zKiPmYtWbmXZvWn0XCG4OCRQGeT2YtDU5mOf4-vtK2mqvH2M0cb1KwojeSzBe-RaXaIslfLpv3-1yWfeMmAA/s1600/YOB+%E2%80%93+Clearing+the+Path+to+Ascend.jpg" height="273" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>6. Opeth – Pale Communion</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Förra plattan Heritage var en vattendelare bland Opeth-fansen och jag själv var ganska tveksam till en början innan jag för varje ny genomlyssning fick ut mer och mer av skivan. Åkerfeldt fortsätter med progg-spåret på Pale Communion men denna gång tycker jag att han lyckas bättre. Skivan är lättare att gilla och mer inbjudande. Proggen är total men det som står ut tycker jag är mörkret. Riffen känns onda på ett lömskt sätt och det fascinerar mig. Variationen övertygar, det krävs som vanligt många genomlyssningar innan man har ”förstått” albumet men det är ju det som är så bra med Opeth. Faktum är att när jag skriver den här årsbästa-listan och lyssnar på Pale Communion så fortsätter musiken att växa.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjE54gsSuwU0ZiRs9IGACockSjUdDOnu90noLNxJ9L0uBNnm2K4KG_50UZI2kUtHpHf6k7lwfnRkxE0k18eA1Jo92gCrgxa15-KXK_8UAhXB7mIzyudau918nrXXpu3DuYUKJvqhQ/s1600/Opeth+%E2%80%93+Pale+Communion.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjE54gsSuwU0ZiRs9IGACockSjUdDOnu90noLNxJ9L0uBNnm2K4KG_50UZI2kUtHpHf6k7lwfnRkxE0k18eA1Jo92gCrgxa15-KXK_8UAhXB7mIzyudau918nrXXpu3DuYUKJvqhQ/s1600/Opeth+%E2%80%93+Pale+Communion.jpg" height="318" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>5. Pallbearer – Foundations of Burden</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Debutskivan Sorrow And Extinction var en omedelbar fullträff för mig. Mina krav på uppföljaren var därför extra höga men efter första och andra genomlyssningen så fastnade inte skivan. Jag hittade inte rätt sinnesstämning för den helt enkelt. Men så sent en kväll, efter en lång dag på jobbet, åkte jag trött och less tunnelbanan hem och satte på låten The Ghost I Used To Be (det är en av årets mäktigaste låtar) och kapitulerade fullständigt. Jag tycker att Foundations Of Burden är bättre än debuten på alla fronter. Produktionen är bättre, helheten/resan genom skivan är mer genomtänkt och Brett Campbells unika sångröst berör mer och är bättre än tidigare. Jag tror att någon beskrev Pallbearer som Episk Doom och det är en beskrivning som passar bandet perfekt. Det är en emotionell musikalisk resa genom tunga riff och vackra mörka ljudlandskap.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgjiq9_E1Q0wi4sXCwmk0_XSZJhDiBriI2WULs1ZoJZHo3E2eMW_5yqayMilUyxjfmZokrxw13ApBOYS9DvcPKY_CMsMKafsiePr8XEsrq4e_g__qUOXJ1piW9RBr9FfCbK9U0Zwg/s1600/Pallbearer+%E2%80%93+Foundations+of+Burden.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgjiq9_E1Q0wi4sXCwmk0_XSZJhDiBriI2WULs1ZoJZHo3E2eMW_5yqayMilUyxjfmZokrxw13ApBOYS9DvcPKY_CMsMKafsiePr8XEsrq4e_g__qUOXJ1piW9RBr9FfCbK9U0Zwg/s1600/Pallbearer+%E2%80%93+Foundations+of+Burden.jpg" height="276" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>4. Sólstafir - Ótta</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Jag upptäckte Solstafir med förra plattan Svartir Sandar och jag förälskade mig bandets isländska och vemodiga form av postrock. Och med Ótta har de lyckats ännu bättre. Låtarna sticker iväg på storartade resor där gitarrerna samsas med stråkar och piano. Och det är så jävla vackert. Och ångestfyllt. En skiva jag återkommer till om och om igen.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjboxB-VA0C0x0hSwKFcwMIw6J_pZ7vn1wddACzS5lyHugKGwvO67ZTBEfR9x5_ASZG3ikZiHuXQ2dafqgai4tqjkm7M3A8FCtoJ_ZZhNkN0C5V_HPzdft66yNyJvBBpqNzYthibw/s1600/solstafir.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjboxB-VA0C0x0hSwKFcwMIw6J_pZ7vn1wddACzS5lyHugKGwvO67ZTBEfR9x5_ASZG3ikZiHuXQ2dafqgai4tqjkm7M3A8FCtoJ_ZZhNkN0C5V_HPzdft66yNyJvBBpqNzYthibw/s1600/solstafir.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>3. Mastodon – Once More ‘Round The Sun</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Jag har djup respekt för Mastodon och jag tycker att det är 2000-talets bästa och viktigaste metalband. Även om jag håller tio år gamla Leviathan som deras bästa så ligger deras storhet i att de hela tiden har utvecklat sin dynamiska metal för varje skiva. Och det fortsätter de även att göra på Once More ‘Round The Sun. Denna gång tycker jag att de har fortsatt att, med Mastodon-mått mätt, förenklat sina låtar och kör ett rakare rockigare spår. Borta är många av de typiska utsvängningarna som var vanliga på tidigare skivor, även om det finns utflippade passager med denna gång också. Med förenklade låtar har de också koncentrerat sig mer på melodierna vilket har gjort att de har skrivit några av deras mest smittande refränger (The Motherload!) i deras karriär. Jag älskar att trummisen Brann Dailor har fått mer utrymme än någonsin med sin sång. Det är mer åt smittosam rock än meckig metal och som helhet är det ett mycket eggande album där några av låtarna (High Road, The Motherload och Chimes At The Midnight) tillhör årets bästa.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEizZrXgBDSEu6DzEMjHTpBplI64hqvN7jfPF73TxMypiXb7ERwGZRDUe_w37ZN_MD7D5I41d4cEDX8-zHV0JKGe_i4PrMZ8lBIYtehYHj2mAgjvTJw12nOYp20mf-gfA0j-JdBFQA/s1600/mastoodn.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEizZrXgBDSEu6DzEMjHTpBplI64hqvN7jfPF73TxMypiXb7ERwGZRDUe_w37ZN_MD7D5I41d4cEDX8-zHV0JKGe_i4PrMZ8lBIYtehYHj2mAgjvTJw12nOYp20mf-gfA0j-JdBFQA/s1600/mastoodn.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>2. Bloodbath – Grand Morbid Funeral</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Efter att Micke Åkerfeldt hoppade av för att gå all in på progg-Opeth har det kretsat många rykten på vem som ska bli den nya sångaren i Bloodbath. Ryktet sade bl a Jörgen Sandström men min dröm var definitivt Nick Holmes. Men att det skulle bli Nick kändes rätt osannolikt eftersom snubben i princip inte har growlat de senaste 20+ åren. Och när det blev en realitet blev jag därför barnsligt förtjus. Nick Holmes är en av mina absoluta favoritmusiker och Bloodbath tycker jag är världens bästa dödsmetalband. Och lyckligtvis visade det sig att föreningen också är mycket lyckad. Nick Holmes passar som handen i handsken som ny sångare och veteranerna i Bloodbath har denna gång frambringat ett sound som är lite mer old school än tidigare och mer Stockholmsdöds. Det är kraftfullt och grisigt och svinbra. Och ibland kan jag inte sluta fånle när jag lyssnar på den här skivan.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgEJc23atEOuTRaeliPOqe8j6_4Dy0nl4QAuvlocC7nseCBdWWC6VXNaOwLb6w06BwiCNDC7UjbxUA7nl5zOvaDji_IWWT-uuSlC4lG1pI2XajAKpUoKRpWcUUE7xi6oKNwNl2rHw/s1600/bloodbath.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgEJc23atEOuTRaeliPOqe8j6_4Dy0nl4QAuvlocC7nseCBdWWC6VXNaOwLb6w06BwiCNDC7UjbxUA7nl5zOvaDji_IWWT-uuSlC4lG1pI2XajAKpUoKRpWcUUE7xi6oKNwNl2rHw/s1600/bloodbath.jpg" height="320" width="320" /></span></a></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><br /></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;"><b>1. Monolord – Empress Rising</b></span></span></div>
<div>
<span style="color: #222222;"><span style="font-family: inherit;">Monolord kom från ingenstans (bildades så sent som 2013) och släpper en debutplatta som är fullständigt strålande. Det släpptes väldigt många bra doomplattor i år men Monolords debut står ut på av några olika anledningar. Tyngden i produktionen är fantastisk, den där fuzzdisten låter så djävulskt bra när jag spelar vinylen på stereon hemma. Riffen är kungliga, lyssna bara på instrumentala Audhumbla. Det riffet gör mig nästan tårögd varje gång jag hör det. Jag spelade den låten så mycket på fredagsplaylisten på jobbet att halva avdelningen lessnade och inte ville ha med mig längre. Thomas V Jägers sång är hypnotiserande och går mer åt spacerock-hållet istället för mer tyngre sångstil som är vanligare inom genren. Den psykedeliska spacerocken finns också som en extra krydda i soundet vilket gör att det står ut ytterligare. Sedan måste ju det faktum att det faktiskt är en debutplatta hyllas extra mycket. Även om skivan är årets bästa så skulle jag också lägga till ”lovande” för att beskriva bandet. Jag är sjukt nyfiken på vad denna trio hittar på framöver och om man lyssnar på detta lilla <a href="https://www.facebook.com/video.php?v=987718164579380">LJUDKLIPP</a> så lovar det gott inför 2015. Och avslutningsvis vill jag också säga att Monolord är ett fantastiskt bra liveband och jag längtar tills jag får se dem igen.</span></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEitzhKQ9fqXF14aO5VFZVFQ9Kap12MQ3RuhyphenhyphenqZV912e6OXWfd7qoEE2knGPXuFucBBVAk6VxeSV5HRa1hcFzjSrcHow2608u7jiZ1yxNbHYSicPMg3n4OihiJk6x4sO2-rUm6fpug/s1600/monolord.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEitzhKQ9fqXF14aO5VFZVFQ9Kap12MQ3RuhyphenhyphenqZV912e6OXWfd7qoEE2knGPXuFucBBVAk6VxeSV5HRa1hcFzjSrcHow2608u7jiZ1yxNbHYSicPMg3n4OihiJk6x4sO2-rUm6fpug/s1600/monolord.jpg" /></span></a></div>
<div>
<br /></div>
Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com0tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-1116287146189985572014-12-31T17:37:00.001+01:002014-12-31T17:37:24.099+01:00Rawk: 2014 års mest minnesvärda konserterJag är bra på att dokumentera mitt liv på Instagram när jag är ute på nöjesaktiviter, som t ex när jag går på konserter. Och det är kanon att ha så här i slutet av året när jag ska lista årets bästa konsertupplevelser. För det blev ganska många konserter under 2014 och det vore näst intill omöjligt att minnas alla om man inte hade Instagram att gå tillbaka till.<br />
<br />
Här kommer listan rakt upp och ner, jag orkar/hinner inte skriva någon text men jag kan avslöja att alla dessa konserter var svinbra!<br />
<br />
<b>10. Avatarium, House Of Metal (Umeå), 2014-03-01</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhlqlVQBjGXh2QD4wHBdKbLfjps_XBxnnQlUetkY3ThRk4Q9EKPfCOe6zznquA4AMGystqK8UV7fW2kE7qC_GY4JyNUZOeVcAVwlZWuLRlX3eYaLj5ZDeK9qLCN65CM2-LXkORQqQ/s1600/avatarium.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhlqlVQBjGXh2QD4wHBdKbLfjps_XBxnnQlUetkY3ThRk4Q9EKPfCOe6zznquA4AMGystqK8UV7fW2kE7qC_GY4JyNUZOeVcAVwlZWuLRlX3eYaLj5ZDeK9qLCN65CM2-LXkORQqQ/s1600/avatarium.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>9. Church Of Misery/Monster Magnet, Klubben (Stockholm), 2014-01-21</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhrTMRiXdWDGr2vlUU6MB5mBiPs-pUwpT_q0xYxvjsnUf642Xs-Ut7YjG8ePbKLYrXaUD4bv7Y4LCN2ccuG78leJcRNtV-RpHv0Jtjyji7wjRpLNmygGNC74bPSxZAt4Rugpf8VWA/s1600/church.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhrTMRiXdWDGr2vlUU6MB5mBiPs-pUwpT_q0xYxvjsnUf642Xs-Ut7YjG8ePbKLYrXaUD4bv7Y4LCN2ccuG78leJcRNtV-RpHv0Jtjyji7wjRpLNmygGNC74bPSxZAt4Rugpf8VWA/s1600/church.jpg" height="320" width="317" /></a></div>
<br />
<br />
<b>8. The Shrine/Lord Dying/Red Fang, Debaser Strand (Stockholm), 2014-03-28</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj-w6TXI82fJyzSw3PrcXz9FnwFIP_pUl2Pxan-07ubEwBhpMcBN_3X987Wsht4AEX3s5Y0lMLmUm2mSmfGOQOJBaYr2sMQCAm0vKzApCEuZZTWzGdpUTs8d9dCFK4OBSIhVCdsiw/s1600/redfang.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj-w6TXI82fJyzSw3PrcXz9FnwFIP_pUl2Pxan-07ubEwBhpMcBN_3X987Wsht4AEX3s5Y0lMLmUm2mSmfGOQOJBaYr2sMQCAm0vKzApCEuZZTWzGdpUTs8d9dCFK4OBSIhVCdsiw/s1600/redfang.jpg" height="319" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>7. Uncle Acid and the Deadbeats, Debaser Strand (Stockholm), 2014-03-20</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgbPQ23hcecwYh9p2ONR2Ljr_wNhEFFD-I_yJRHI8qQqTB8bX52T4YCNULZsblyCLkF_JeuA_fn5lkTJyvzZVCFQg7IhyphenhyphenUjLj0ebHpqURAWB45i-1Hb5aD4S_MvEgtsu-qkHnnF3g/s1600/uncleacid.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgbPQ23hcecwYh9p2ONR2Ljr_wNhEFFD-I_yJRHI8qQqTB8bX52T4YCNULZsblyCLkF_JeuA_fn5lkTJyvzZVCFQg7IhyphenhyphenUjLj0ebHpqURAWB45i-1Hb5aD4S_MvEgtsu-qkHnnF3g/s1600/uncleacid.jpg" height="320" width="319" /></a></div>
<br />
<br />
<b>6. YOB/Pallbearer, Slakthuset (Stockholm). 2014-09-17</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhUIyC4IbG52ZqdJ64-ckzF1duHxZFjfgUdInX0e5cGb-fo9LmWQB6etTg6jQxrSf9LMLNVv8NKKK7K1IvmDbO7OiKY8icxo4f_PXv-3GwqNgt5_q4a3qyRQvRrNVGQPbPYXlxchw/s1600/YOB.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhUIyC4IbG52ZqdJ64-ckzF1duHxZFjfgUdInX0e5cGb-fo9LmWQB6etTg6jQxrSf9LMLNVv8NKKK7K1IvmDbO7OiKY8icxo4f_PXv-3GwqNgt5_q4a3qyRQvRrNVGQPbPYXlxchw/s1600/YOB.jpg" height="320" width="317" /></a></div>
<br />
<br />
<b>5. Monolord, Kägelbanan (Stockholm), 2014-10-01</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi6RKLKi0o3Ado0JQOz4_hDbDaHnjQ5PtiRLUwVjAGBSpCaKXV7yotLP_O6QVWKb1iLzMx7NquJ7pfpHcfxT-RToUElQCyRXutb7SIn5ynXn3l5vUvLOJTkJoxZhl8qhFIq3jH9tw/s1600/monolord.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi6RKLKi0o3Ado0JQOz4_hDbDaHnjQ5PtiRLUwVjAGBSpCaKXV7yotLP_O6QVWKb1iLzMx7NquJ7pfpHcfxT-RToUElQCyRXutb7SIn5ynXn3l5vUvLOJTkJoxZhl8qhFIq3jH9tw/s1600/monolord.jpg" height="320" width="319" /></a></div>
<br />
<br />
<b>4. Philip H. Anselmo & The Illegals, Debaser Medis (Stockholm), 2014-06-25</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi8zCaZJ6i0sp8gQy0J3u_izO4iLdM6UushDKKHl5ZlpMVLt_aMgiTEYHCnQNgg6oednv2EicQMMtDYb3JF2o0FGBPotjFwzGKodMmYLHF9ThD7KGMwZ2NwCyBjhCgxQelOXqXkPQ/s1600/philanselmo.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi8zCaZJ6i0sp8gQy0J3u_izO4iLdM6UushDKKHl5ZlpMVLt_aMgiTEYHCnQNgg6oednv2EicQMMtDYb3JF2o0FGBPotjFwzGKodMmYLHF9ThD7KGMwZ2NwCyBjhCgxQelOXqXkPQ/s1600/philanselmo.jpg" height="320" width="318" /></a></div>
<br />
<br />
<b>3. Windhand, Roadburn (Tilburg), 2014-04-12</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi7JjsNk7F4Hx3U9sbPsuXrZZsmyoh6J89p3-spUWcmJgqZQIlHo4uUNsfPwTLN6G3cdUEH1SK_-WZLLkcSCemSEi8a3409i5_9ipj9yfCyTiPVNlbXpQMf0s1MG5DumoMa7QjuGA/s1600/windhand.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi7JjsNk7F4Hx3U9sbPsuXrZZsmyoh6J89p3-spUWcmJgqZQIlHo4uUNsfPwTLN6G3cdUEH1SK_-WZLLkcSCemSEi8a3409i5_9ipj9yfCyTiPVNlbXpQMf0s1MG5DumoMa7QjuGA/s1600/windhand.jpg" height="317" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>2. Conan, Roadburn (Tilburg), 2014-04-10</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhoLemRgcWJGqVg0mmYP6m4SC5X0cIR-YSYyEV-mBz-ZCmFna-FYCJK4V9p0TW8s1iFCz-8ub-KSHb2i97tirkhabFTThUCje0OlA-smQHL15bH47rgl8aPs81Gul2NLKPDdicItg/s1600/conan.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhoLemRgcWJGqVg0mmYP6m4SC5X0cIR-YSYyEV-mBz-ZCmFna-FYCJK4V9p0TW8s1iFCz-8ub-KSHb2i97tirkhabFTThUCje0OlA-smQHL15bH47rgl8aPs81Gul2NLKPDdicItg/s1600/conan.jpg" height="319" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>1. Nine Inch Nails, Hovet (Stockholm), 2014-05-10</b><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhwT1VY9jZ9UjvUU9LbEvp3DH3KaLWSNqsiyXLiWsSEFyGBrH2hhvZbAXxT8RW9P_HatGgkTKb2ivvjOdB5dGRr1B7HJDA8bKB_CP034WMox11oI3ReSUn6ljoigsJaUPs4JDadGA/s1600/nin.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhwT1VY9jZ9UjvUU9LbEvp3DH3KaLWSNqsiyXLiWsSEFyGBrH2hhvZbAXxT8RW9P_HatGgkTKb2ivvjOdB5dGRr1B7HJDA8bKB_CP034WMox11oI3ReSUn6ljoigsJaUPs4JDadGA/s1600/nin.jpg" height="320" width="319" /></a></div>
<br />Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com0tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-66917358627823476922014-12-30T23:17:00.000+01:002014-12-30T23:20:54.002+01:00Rawk: 2014 års bästa NYA tv-serierJag brukar säga att det typ inte görs några bra filmer längre. Och det uttalandet står jag i stort sett fast vid efter att ha gått igenom de filmer jag har sett i år. Visst, Gone Girl och Interstellar stod ut. De var bra. Och några andra. Men jag såg många filmer som inte gav så mycket heller.<br />
<br />
Nej, de stora upplevelserna finner man i alla de välskrivna tv-serier som finns all over the place nuförtiden: Netflix, HBO Nordic, svenska serier, danska serier, (pirate bay) osv. Här snackar vi karaktärsutveckling, dramatik och bra manus.<br />
<br />
För att göra listan lite enklare så väljer jag att bara lista de tv-serier som har haft premiär i år. Jag har njutit av serier som Hannibal, Ray Donovan, Homeland, Game Of Thrones, The Walking Dead, Orange Is The new black m fl... MEN eftersom första säsongen för dessa serier hade premiär ett annat år så får dessa inte vara med på min 2014-lista. Dessutom hade det blivit lite tjatigt med Game Of Thrones högt upp varje år. Däremot kan jag varmt rekommendera alla dessa nämnda serier ovan, de är svinbra.<br />
<br />
<b>5. Marco Polo</b><br />
Marco Polo är en underhållande och visuellt vrålsnygg serie med historisk anknytning. Denna nya Netflix-serie uppges ha kostat nästan en miljard kronor. Och det märks. Man får följa Marco Polo på sina äventyr i Asien där han är rådgivare till Khubilai khan (Djingis Khans sonson). Mycket våld, väldigt mycket naket men när man kommer in i karaktärerna och handlingen så blir man berörd även där.<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhHh4GDier6_2J85wZq_vpc82SQ7KJEY2W8QK8Vz3fYGN8QJiIsfBrw6Mx3lZvNFqm97C-JUKYebIxuHciqHI6hc1-Er38TTOuZaPqiAtIMqzOM60h_ecze57nQaHzHxf4Fmm4vnQ/s1600/ed05383240e44e696db1467501dece78.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhHh4GDier6_2J85wZq_vpc82SQ7KJEY2W8QK8Vz3fYGN8QJiIsfBrw6Mx3lZvNFqm97C-JUKYebIxuHciqHI6hc1-Er38TTOuZaPqiAtIMqzOM60h_ecze57nQaHzHxf4Fmm4vnQ/s1600/ed05383240e44e696db1467501dece78.jpg" height="320" width="228" /></a></div>
<br />
<br />
<b>4. Foo Fighters: Sonic Highways</b><br />
Nya Foo Fighters-plattan var en besvikelse. Den är väl egentligen inte direkt dålig, men den står inte ut. Den har egentligen inget nytt att erbjuda och känns blek. Jag saknar framförallt råheten från förra skivan Wasting Light. Och så är skivan bara åtta låtar lång. Dave Grohl verkar istället ha lagt merparten av energin på att regissera denna HBO-serie. Herr Grohl gör en djupdykning i åtta klassiska amerikanska musikstäder där han berättar vad städerna har betytt för honom och så berättar han varje stads musikhistoria. Han intervjuar tongivande musikprofiler från städerna och man får se gamla liveklipp och annat. Och det är svinbra. Och otroligt inspirerande. Efter varje avsnitt har jag tagit fram gitarren och försökt skriva inspirerande riff. Det är ett bra betyg. Otroligt värt att se för alla som är musikintresserade.<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj7hh33qKHQwVD4Q2ZsmqTKVNDilq4ITwQ6h2ZqdTTXvQHFPNeNx2qGIW-02YRmKXhmOX6y9mScOhs_oA-3YdTnAtkgRJzXnQw-KN8yBSEbMC7qYdvxXs9qPhiloFtudgmILpTTJA/s1600/sonic_highways3_0.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj7hh33qKHQwVD4Q2ZsmqTKVNDilq4ITwQ6h2ZqdTTXvQHFPNeNx2qGIW-02YRmKXhmOX6y9mScOhs_oA-3YdTnAtkgRJzXnQw-KN8yBSEbMC7qYdvxXs9qPhiloFtudgmILpTTJA/s1600/sonic_highways3_0.jpg" height="320" width="216" /></a></div>
<br />
<br />
<b>3. Fargo</b><br />
När jag först läste om att det skulle göras en tv-serie av bröderna Coens klassiska långfilm från 1996 var jag väldigt tveksam. Det kändes desperat och något som tv-seriefolket gör när de har slut på idéer och bra manus. From Dusk Til Dawn – tv-serien, har jag också färskt i minnet och den var inte bra. Men med tv-serien Fargo har man verkligen lyckats. Skådisarna är fantastiska, både Billy Bob Thornton och Martin Freeman är båda briljanta och gör väldigt minnesvärda roller. Och manuset är lika flippat som filmen - makabert, mörkt och komiskt. Och stämningen i Minnesotas vintriga trakter är densamma. Serien Fargo är bättre än filmen.<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjkI2bWlAqZ1olMxRr7w3bVxSkMJNrKZi8EasbVl0gVwj6_WDqR08LnwphABbRhqp3l0O-dy_6hFcIdyS4vx7eBomi7VOkNNQZ-eaMmSCVuLVmh0CrtR7pxdoxd_rQHy3is623-ww/s1600/fargo_minimalist_poster_by_dario1crisafulli-d7gox0v.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjkI2bWlAqZ1olMxRr7w3bVxSkMJNrKZi8EasbVl0gVwj6_WDqR08LnwphABbRhqp3l0O-dy_6hFcIdyS4vx7eBomi7VOkNNQZ-eaMmSCVuLVmh0CrtR7pxdoxd_rQHy3is623-ww/s1600/fargo_minimalist_poster_by_dario1crisafulli-d7gox0v.jpg" height="320" width="226" /></a></div>
<br />
<br />
<b>2. Gomorrah</b><br />
Först kom boken, som baserades på Roberto Savianos reportage om maffian i Neapel. Och nu har även tv-serien kommit. Man får följa maffiafamiljen Savastano i Neapel och hur den organiserade brottsligheten genomsyrar hela samhället. Det är inte bara högsta hönsen som följs utan även underhuggarna, knarklangarna och ”vanliga” människor. Och det är rått och brutalt och känns extremt verklighetstroget. På det sättet skiljer det sig från andra mer klassiska maffiafilmatiseringar där maffian och våldet romantiseras. Så är inte fallet här och det är det som gör serien så bra.<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEg98DMnlvjDumZF2NHNTmkPHWmmUEFM-ciO-__2DligO3Qe-DLfecoC1VPkUdrjgKCmnK6IaMXwjz7jABYhBA_Z3Re508vA2Bz9giKxH6ZL9qN6xlsyvV0uY7y-5UTUXAzZWHfgkg/s1600/151570.jpg_image_scaler_0x600.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEg98DMnlvjDumZF2NHNTmkPHWmmUEFM-ciO-__2DligO3Qe-DLfecoC1VPkUdrjgKCmnK6IaMXwjz7jABYhBA_Z3Re508vA2Bz9giKxH6ZL9qN6xlsyvV0uY7y-5UTUXAzZWHfgkg/s1600/151570.jpg_image_scaler_0x600.jpg" height="320" width="226" /></a></div>
<br />
<br />
<b>1. True Detective</b><br />
True Detective slog igenom med buller och bak. Visst, det var en ny HBO-producerad serie och det var spännande val av skådisar med Matthew McConaughey och Woody Harrelson i huvudrollerna, men jag var inte beredd på hur bra serien ändå skulle vara. Ingen annan serie var ens i närheten av att vara lika bra under året som har gått. Och som upplevelse ligger den högt uppe genom tiderna för mig. När jag var totalt inne i serien, och alla teorier och allt snack som fanns på nätet om hur serien skulle sluta, njöt jag fullständigt. Då längtade jag hela veckan till nästa avsnitt. Rollbesättningen är perfekt där det är McConaugheys tolkning av Rust Cohle som står ut mest. Det är hans livs roll. Intrigen var spännande in i det sista. Regisserandet är kanon, minns bara nerven i den där sex minuter långa scenen utan klipp i avsnitt fyra. Och dialogerna kändes genuina. Första säsongen av True Detective är en klassiker.<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgxlVafOUPrQr14BX6P7lSE96flSDhyJh7q9wC0m3Q-eOiC-V41IOf0j2za6LCN1h9_wxUnJwpGUaPrDFK4l0hKvtP44THQy4TnzQTkBD_DAIjbsmAqlJrGFFR9tYgroB9pvBh1sQ/s1600/true-detective-first-season.16295.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgxlVafOUPrQr14BX6P7lSE96flSDhyJh7q9wC0m3Q-eOiC-V41IOf0j2za6LCN1h9_wxUnJwpGUaPrDFK4l0hKvtP44THQy4TnzQTkBD_DAIjbsmAqlJrGFFR9tYgroB9pvBh1sQ/s1600/true-detective-first-season.16295.jpg" height="320" width="217" /></a></div>
<br />
<div>
<br /></div>
Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-31844642582268680222014-12-30T22:28:00.003+01:002014-12-30T23:52:26.947+01:00Rawk: 2014 års bästa musikvideorFör tredje året i rad gör jag en musikvideotopplista. Det är kul och häftigt med musikvideor!<br />
<br />
<b>10. DOWN – We Knew Him Well</b><br />
Down är som vackrast när de får stå och spela i en replokal. Det är hår, skägg och svett. Och allt är i svartvitt förstås.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/rJ1T4F9tT5g" width="560"></iframe><br />
<span class="Apple-tab-span" style="white-space: pre;"> </span><br />
<b>9. Electric Wizard - SadioWitch</b><br />
En psykedelisk video helt i Electric Wizards visuella anda.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="360px" mozallowfullscreen="" src="//embeds.vice.com/?playerId=7c2f49d7e24140a28b55282f0feff710&aid=noisey.vice.com/noisey-show&vid=4xdGg2cDoyjhnhN3hlyCu7evGke2fOIL&embedCode=4xdGg2cDoyjhnhN3hlyCu7evGke2fOIL&cust_params=embdom%3Dhttp%3A%2F%2Fnoisey.vice.com%2Fde%2Fnoisey-show%2Feletric-wizard--sadio-witch-offizielles-video%26topic%3Dnew-music%26aid%3Deletric-wizard--sadio-witch-offizielles-video%26auth%3DNoisey+Staff+%26keywords%3DElectric+Wizard%2Cvideo%2Cpremiere%2CMusikvideo%2CVideopremiere%2CSadioWitch%26ac%3Dno%26country%3Dde%26contentId%3D4xdGg2cDoyjhnhN3hlyCu7evGke2fOIL&ad_rule=1&description_url=http%3A%2F%2Fnoisey.vice.com%2Fde%2Fnoisey-show%2Feletric-wizard--sadio-witch-offizielles-video&autoplay=1" webkitallowfullscreen="" width="640px"></iframe><br />
<br />
<b>8. In Flames - Rusted Nail</b><br />
Som helhet var ju skivan rätt medioker. Men det fanns några höjdpunkter, som denna förstasingel. Möjligtvis en egentligen rätt klassisk video där bandet står rakt upp och ner och spelar, men videon är förbannat snygg och låten lyfte mycket när jag såg videon.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/R9lCXVFCs20" width="560"></iframe><br />
<br />
<b>7. Primordial - Babel's Tower</b><br />
Lång och vackert filmad video som matchar låtens sinnesstämning på ett förträffligt sätt.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/FpuwbyM5BKc" width="560"></iframe><br />
<br />
<br />
<b>6. Bloodbath - Church of Vastitas</b><br />
Ondska! Och Nick Holmes är stenhård.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/whjf6LKmFYQ" width="560"></iframe><br />
<br />
<b>5. Uncle Acid and the Deadbeats - Runaway Girls</b><br />
En musikvideo som släpptes i samband med deras första USA-turné. Videon består av snabba klipp från diverse retrofilmer. Och därför passar videon förträffligt till bandets retrorock.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/XgUU1K7lbxg" width="560"></iframe><br />
<br />
<b>4. Mastodon – High Road</b><br />
En berättelse om en ung grabb som kämpar för att bli en kung inom live-rollspel. En nördig, rolig och sorgsen story.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/6Aw1WnNVcYw" width="560"></iframe><br />
<br />
<b>3. Queens Of The Stone Age - Smooth Sailing</b><br />
Josh Homme festar hårt med ett gäng japanska kostymnissar. Och så går det åt fanders. Genialiskt. Och jag gillar ju Josh.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/QetvK6ldl2s" width="560"></iframe><br />
<br />
<b>2. Mastodon - The Motherload</b><br />
Videon öppnar som en typisk metal-video. Det är symbolik till bibeln och bandet står i ett mörkt rum och spelar. Och sedan tar ett gäng tjejer med stora rumpor över med sitt twerkande. För hårdrocksgenren har en sådan video aldrig gjorts förut och är därför rätt unik. Men videon har också fått utstå en hel del kritik, bl a för att vara sexistisk. Men det är intressant att läsa vad trummis <a href="http://www.revolvermag.com/news/mastodon-respond-to-claims-that-the-motherload-music-video-is-sexist.html">Brann</a> och vad en av <a href="http://www.revolvermag.com/news/dancer-in-mastodon-the-motherload-music-video-comments-on-controversy.htm">danstjejerna</a> tycker om saken. Hursomhelst så är det en rätt underhållande video som berör… på olika sätt.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/jWFWazj7Ud8" width="560"></iframe><br />
<br />
<b>1. Monster Magnet - The Duke</b><br />
Jag har fortfarande inte blivit less på musikvideoregissören Phil Muccis speciella visuella stil. Spana in musikvideor med <a href="https://www.youtube.com/watch?v=c1OltqVcr1Q">Huntress</a> eller <a href="https://www.youtube.com/watch?v=fq1gb50iobU">High On Fire</a> för fler videos från denna snubbe. I denna animerade video får man följa en tjej som överlever en atombomb, men hålls fången och undersöks av militären. Och sedan händer det grejer. The Duke är helt klart den video som stod ut mest i år.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/2RCwgz4FiSA" width="560"></iframe><br />
<div>
<br /></div>
Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-53726519382233682682014-01-17T14:16:00.001+01:002014-01-17T14:16:52.356+01:00svenke: 2013 års bästa skivor<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://3.bp.blogspot.com/-Of3kLezj_is/UlKY3_BfBOI/AAAAAAAAQ2A/u7oMmt7UVBU/s1600/bombus-the+poet+and+the+parrot.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://3.bp.blogspot.com/-Of3kLezj_is/UlKY3_BfBOI/AAAAAAAAQ2A/u7oMmt7UVBU/s1600/bombus-the+poet+and+the+parrot.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
1. <a href="http://open.spotify.com/album/5XaTuES5uOjUD55N658ybc">Bombus - The Poet And The Parrot</a></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://f0.bcbits.com/img/a1067082796_2.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://f0.bcbits.com/img/a1067082796_2.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
2. <a href="http://bigbigbusiness.bandcamp.com/album/battlefields-forever">Big Business - Battlefields Forever</a></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://f0.bcbits.com/img/a3871836006_2.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://f0.bcbits.com/img/a3871836006_2.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
3. <a href="http://agoniarecords.bandcamp.com/album/sole-creation">Kongh - Sole Creation</a></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://wac.450f.edgecastcdn.net/80450F/loudwire.com/files/2013/02/Dillinger-Escape-Plan-One-of-Us-Is-the-Killer.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://wac.450f.edgecastcdn.net/80450F/loudwire.com/files/2013/02/Dillinger-Escape-Plan-One-of-Us-Is-the-Killer.jpg" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
4. <a href="http://open.spotify.com/album/5YLsYFrT50FAjEXZtkOhbX">The Dillinger Escape Plan - One Of Us Is The Killer</a></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://cdn.stereogum.com/files/2013/05/Kylesa-Ultraviolet1-300x300.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://cdn.stereogum.com/files/2013/05/Kylesa-Ultraviolet1-300x300.jpg" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
5. <a href="http://open.spotify.com/album/0Ulp47DaF34CcuiNXVUKx6">Kylesa - Ultraviolet</a></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://upload.wikimedia.org/wikipedia/en/4/48/Cover_art_for_Tomahawk's_album_%22Oddfellows%22.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://upload.wikimedia.org/wikipedia/en/4/48/Cover_art_for_Tomahawk's_album_%22Oddfellows%22.jpg" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
6. <a href="http://open.spotify.com/album/1pzCliLCTmtjPv6LPkaiwQ">Tomahawk - Oddfellows</a></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://25.media.tumblr.com/cfd0d273aaa87f1ed65c0a6f34837e6b/tumblr_mq37xlokw41s726nxo1_1280.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://25.media.tumblr.com/cfd0d273aaa87f1ed65c0a6f34837e6b/tumblr_mq37xlokw41s726nxo1_1280.jpg" height="287" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
7. <a href="http://open.spotify.com/album/7vy9VtJkTnY1xTIBeLAgCH">Nine Inch Nails - Hesitation Marks</a></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://www.thesleepingshaman.com/wp-content/uploads/2013/07/Pelican-Forever-Becoming-Artwork.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://www.thesleepingshaman.com/wp-content/uploads/2013/07/Pelican-Forever-Becoming-Artwork.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
8. <a href="http://open.spotify.com/album/0lujlI3e1vWfksF3MeLKpQ">Pelican - Forever Becoming</a></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://halooffliesrecords.com/wp-content/uploads/2013/04/terra.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://halooffliesrecords.com/wp-content/uploads/2013/04/terra.jpg" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
9. <a href="http://open.spotify.com/album/1jUHEgMBWIW5VTjzcnw40v">Terra Tenebrosa - The Purging</a></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://o.scdn.co/300/fcecb57844936763092ffb0f27b7a123f43e2f4c" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://o.scdn.co/300/fcecb57844936763092ffb0f27b7a123f43e2f4c" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
10. <a href="http://open.spotify.com/album/5udpsAeyN3hEesg3X4g74y">The Old Wind - Feast On Your Gone</a></div>
svenkehttp://www.blogger.com/profile/17678198859911455232noreply@blogger.com2tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-60356294327124337302014-01-13T16:05:00.000+01:002014-01-13T16:06:26.946+01:002013 års bästa skivor enligt Kriz<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;"><span style="font-family: Calibri, sans-serif;">Eftersom Erik höll sådan extremt hög klass på recensionerna av sina favoritskivor släppta under det gångna året, så tänker jag göra det helt motsatta. Utan större omsvep så kommer här min "Topp 10" över 2013 års bästa skivor.</span></span><br />
<span style="font-family: Calibri, sans-serif; font-size: 11pt; line-height: 115%;"><br /></span>
<span style="font-family: Calibri, sans-serif; font-size: 11pt; line-height: 115%;">Inga motiveringar.</span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;"><span style="font-family: Calibri, sans-serif; font-size: 11pt; line-height: 115%;"><br /></span></span>
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;"><span style="font-family: Calibri, sans-serif; font-size: 11pt; line-height: 115%;">Inga kommentarer.</span></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;"><span style="font-family: Calibri, sans-serif; font-size: 11pt; line-height: 115%;"><br /></span></span>
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;"><span style="font-family: Calibri, sans-serif; font-size: 11pt; line-height: 115%;">Bara en Spotify-länk per skiva, så att ni själva får försöka förstå varför jag tycker som jag gör.</span></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;"><span style="font-family: Calibri, sans-serif; font-size: 11pt; line-height: 115%;"><br /></span></span>
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;"><span style="font-family: Calibri, sans-serif; font-size: 11pt; line-height: 115%;">Varsågoda.</span></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;"><span style="font-family: Calibri, sans-serif;"><br /></span></span><span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;"><span style="font-family: Calibri, sans-serif;">1. <a href="spotify:album:6wAdgEsc9xbvOKcaBG7T9f">Ghost - Infestissumam</a></span></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;">2. <a href="spotify:album:06S2JBsr4U1Dz3YaenPdVq">Queens of the Stone Age - …Like Clockwork</a> </span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;">3. <a href="spotify:album:5XaTuES5uOjUD55N658ybc">Bombus – The Poet and the Parrot</a></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;">4. <a href="spotify:album:2N1s3Kg0BUTEDw3V2HolTT">Alice in Chains – The Devil Put Dinosaurs Here</a></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;">5. <a href="spotify:album:7vy9VtJkTnY1xTIBeLAgCH">Nine Inch Nails – Hesitation Marks</a></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;">6. <a href="spotify:album:1vui3ve7UyazqbBkr49tIY">Cult Of Luna – Vertikal</a></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;">7. <a href="spotify:album:44zFfaJVhewcYTfrEdeChW">Bad Religion – True North</a></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;">8. <a href="spotify:album:5YLsYFrT50FAjEXZtkOhbX">The Dillinger Escape Plan – One Of Us Is The Killer</a></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;">9. <a href="spotify:album:535qZk6ycJqQaa5qFPmq3k">Lady Gaga – ARTPOP</a></span><br />
<span lang="EN-US" style="font-family: "Calibri","sans-serif"; font-size: 11.0pt; line-height: 115%; mso-ansi-language: EN-US; mso-ascii-theme-font: minor-latin; mso-bidi-font-family: "Times New Roman"; mso-bidi-language: AR-SA; mso-bidi-theme-font: minor-bidi; mso-fareast-font-family: Calibri; mso-fareast-language: EN-US; mso-fareast-theme-font: minor-latin; mso-hansi-theme-font: minor-latin;">10. </span><span style="font-family: Calibri, sans-serif; font-size: 15px; line-height: 17px;"><a href="spotify:album:46YWea7snnNd9I4e4VeZns">Enforcer - Death By Fire</a></span>Krizhttp://www.blogger.com/profile/17014157018263416440noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-27389802847858971762014-01-07T20:31:00.002+01:002014-01-07T20:54:17.992+01:00Rawk: 2013 års bästa skivor<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
</div>
Ett starkt skivår är över. Här kommer årets viktigaste lista några dagar ”försent”. Det känns på något sätt svårare och svårare och löjligare och löjligare att kategorisera in skivor på en topp 20. Hur jämför man olika genrer mellan varandra? Vad skiljer egentligen mellan plats 15 och 14? Så placeringarna är väl kanske inte superviktiga men jag ser detta som en lista över de skivor som på olika sätt har berört mig mest under året. Och detta i form av adrenalin, glädje, hat, tankar & funderingar, mardrömmar, drömmar osv.<br />
<br />
Först, 15 starka bubblare utan inbördes ordning:<br />
<br />
<b>Pyramido – Saga</b><br />
<b>Watain – The Wild Hunt</b><br />
<b>Black Spiders – This Savage Land</b><br />
<b>Russian Circles – Memorial</b><br />
<b>The Dillinger Escape Plan – One Of Us Is The Killer</b><br />
<b>Airbourne – Black Dog Barking</b><br />
<b>Terror – Live By the Code</b><br />
<b>Kvelertak – Meir</b><br />
<b>Terra Tenbrosa – The Purging</b><br />
<b>Jex Thoth – Blood Moon Rise</b><br />
<b>Satyricon – Satyricon</b><br />
<b>Red Fang – Whales and Leeches</b><br />
<b>In Solitude – Sister</b><br />
<b>Black Trip – Goin’ Under</b><br />
<b>Sällskapet – Nowy Port</b><br />
<br />
<br />
<br />
<b>Topp 20:</b><br />
<br />
<b>20. Carcass – Surgical Steel</b><br />
Det var 17 år sedan mytonspunna Carcass släppte något senast. Det var ett tag sen. Men Carcass gör inte bort sig och bjuder på en melodisk form av döds där gitarrerna imponerar mest. Jag fascineras av båda melodierna och de luriga solona. Jag hade glömt att lyssna på denna skiva när den släpptes och började sent i december och kan därför erkänna att jag egentligen har hunnit lyssna alldeles för lite på den för att den ska hinna växa och mogna till sig i min hjärna.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiohdD5eLXJGttviKrrrJl-SHRSciHDBckqVKceICS-u_k0zqSN-UynZodbcyvusmG7YgHieev8dGEob_NOEJP-6d2To3l7nlqwALmJSlLJ8kkRlJf8p4hNvPDFb0p1u4zRPCadcg/s1600/Carcass+%E2%80%93+Surgical+Steel.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiohdD5eLXJGttviKrrrJl-SHRSciHDBckqVKceICS-u_k0zqSN-UynZodbcyvusmG7YgHieev8dGEob_NOEJP-6d2To3l7nlqwALmJSlLJ8kkRlJf8p4hNvPDFb0p1u4zRPCadcg/s1600/Carcass+%E2%80%93+Surgical+Steel.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>19. Mutoid Man – Helium Head</b><br />
Ibland vill man bara ha något galet, snabbt och ösigt att lyssna på. Och Mutoid Man (som består av medlemmar från Cave In, Converge och All Pigs Must Die) levererar just detta. Helium Head består av sju låtar där ingen låt är över tre minuter och hela skivan är totalt drygt 16 minuter lång. Resultatet är svårt att beskriva men galet bra. Det är adrenalin och riff från alla håll och kanter. Ta 70-talsrock och krydda det med hardcore, punk, metal och smattrande Mastodon-trummor och kör runt det i en torktumlare. Ungefär så. En genialisk och vansinnig käftsmäll. Avslutande låten Manimals (som är en cover på The Animals Don’t let Me Be Misunderstood) kunde man dock ha skippat.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEivRm5HaxAvYlCKDKV3vdleXdLcoYXHKvZgB0cITryNeFFSmXVYafUVvtrlGlk2LeIqVs6vev82t9AnHZOVzgnoNlxRs1ZTOALC5T6DZ02z6jb6m31u7EGLHlR9Gnwyhdm0tniuMg/s1600/Mutoid+Man+%E2%80%93+Helium+Head.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEivRm5HaxAvYlCKDKV3vdleXdLcoYXHKvZgB0cITryNeFFSmXVYafUVvtrlGlk2LeIqVs6vev82t9AnHZOVzgnoNlxRs1ZTOALC5T6DZ02z6jb6m31u7EGLHlR9Gnwyhdm0tniuMg/s1600/Mutoid+Man+%E2%80%93+Helium+Head.jpg" height="320" width="318" /></a></div>
<br />
<br />
<b>18. Corrections House - Last City Zero</b><br />
Ännu en sån där jäkla supergrupp. Med bl a Scott Kelly från Neurosis och Mike IX Williams från Eyehategod. Resultatet är en fascinerande blandning mellan industri, sludge och noise. Det spretar ganska mycket eftersom sångaren varieras och stilar blandas. Men skivan växer och Last City Zero är en av 2013 års mest unika och intressanta skivor. Och så vill jag säga att jag inte kan värja mig från Scott Kelly. När han öppnar munnen så lyssnar man. Och blir berörd.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjfAlxWWzCy6RJ6Hp8ydftvQAm8xEP65QV3jjupebxiIGew4joC9Yrkc_iPSANDin-2UhzKCsZoKj6zSjYiU3sI-KtzxW7eU6oturTZ96LIq_8-MuJoEvjyncZ4xYoEOnrQuiRdWA/s1600/Corrections+House+-+Last+City+Zero.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjfAlxWWzCy6RJ6Hp8ydftvQAm8xEP65QV3jjupebxiIGew4joC9Yrkc_iPSANDin-2UhzKCsZoKj6zSjYiU3sI-KtzxW7eU6oturTZ96LIq_8-MuJoEvjyncZ4xYoEOnrQuiRdWA/s1600/Corrections+House+-+Last+City+Zero.jpg" height="284" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>17. Uncle Acid & The Dead Beats – Mind Control</b><br />
Uncle Acid är ett av många band som rider på nostalgivågen med sin Sabbath-hårdrock. Men till skillnad från många andra band så har de också låtarna och melodierna som höjer sig högt över snittet. Och skivan växer verkligen och suger tag i en mer och mer för varje genomlyssning. Sedan vill jag också säga att det är ett sjukt bra liveband. Årets snyggaste omslag dessutom.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjj9L3LtsipRjtNqbCHtCzpvwwWZkK7TNKffMPZQtru_WOaZWS1doVAS7rHM0G5dhJ8RprwOIZEd6LLdykyF6lhhc0qkVb9uygvJ-8Fw-3m5s49Wc5zqRNcMZXb2M7lc2Wh6NS9oQ/s1600/Uncle+Acid+%2526+The+Dead+Beats+%25E2%2580%2593+Mind+Control.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjj9L3LtsipRjtNqbCHtCzpvwwWZkK7TNKffMPZQtru_WOaZWS1doVAS7rHM0G5dhJ8RprwOIZEd6LLdykyF6lhhc0qkVb9uygvJ-8Fw-3m5s49Wc5zqRNcMZXb2M7lc2Wh6NS9oQ/s1600/Uncle+Acid+%2526+The+Dead+Beats+%25E2%2580%2593+Mind+Control.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>16. Autopsy – The Headless Ritual</b><br />
Gamla gubbar och veteraner brukar ha svårt att leverera. Därför är det alltid extra kul när det funkar. Autopsy leverar en oerhört fin döds. En sån där dödsmetall som jag gillar mest och är svagast för. Rått, primitivt och riffigt utan att behöva vara extremt tekniskt. Och Chris Reifers röst är kung.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhyyriyTj1_JhI2fgsNJ_YYlruhgktBfSNlhVxUtne-1o-sGWcVL5AOif_HBVR5wrVLmsEUoQcl6Ibt58_n-iNGWIsSEQePGu_lTAjg3g-TY-duPVek-jOwK6MNubmmm09LuNWETA/s1600/Autopsy+%25E2%2580%2593+The+Headless+Ritual.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhyyriyTj1_JhI2fgsNJ_YYlruhgktBfSNlhVxUtne-1o-sGWcVL5AOif_HBVR5wrVLmsEUoQcl6Ibt58_n-iNGWIsSEQePGu_lTAjg3g-TY-duPVek-jOwK6MNubmmm09LuNWETA/s1600/Autopsy+%25E2%2580%2593+The+Headless+Ritual.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>15. Kongh – Sole Creation</b><br />
Kongh fortsätter att imponera och är ett av mina absoluta favoritdoomband. Det är väldigt svårt att inte tycka om detta band. På denna tredje platta är det ett mer dynamiskt och inte lika primitivt och rått sound hela vägen som på de tidigare skivorna. Riffmästaren och sångaren David Johansson varierar och skiftar sången och påminner lite grann om Mikael Åkerfeldt. Dessa nämnda variationer märks tydligast på höjdpunkten och avslutningsspåret Skymning. Så vacker och så tung på en och samma gång. <br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiFiLyJ3XTax4u6BKYd9em8AFH2dKek7XjqgC7tteBufH0Xsq7o419im_N04gPbKQIQOgpq78erSHC0qWFTVN5xYFL37p4RnWeoXPvCNASZ9gWmnnYETnUika9qHsrZDU7jzE1FmA/s1600/Kongh+%25E2%2580%2593+Sole+Creation.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiFiLyJ3XTax4u6BKYd9em8AFH2dKek7XjqgC7tteBufH0Xsq7o419im_N04gPbKQIQOgpq78erSHC0qWFTVN5xYFL37p4RnWeoXPvCNASZ9gWmnnYETnUika9qHsrZDU7jzE1FmA/s1600/Kongh+%25E2%2580%2593+Sole+Creation.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>14. Nick Cave & The Bad Seeds – Push The Sky Away</b><br />
Nick Cave och hans husband bjuder denna gång på ett lugnare och skörare sound. Gitarrerna är i stort sett borttagna. Men det nedtonade soundet gör att Nick Caves mörka röst får stå fram ännu mer och resultatet är väldigt berörande och vemodigt. Nick Cave fortsätter att fascinera.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj6HbDmrFGWcsyk0CdTn0yTFD03n7ORytl1D05tiTXFlVsz7RE30sFs1sf7TQiIl0lAnQ1GMamSw3gxkQhk8SE-SAtE1YcDtt3Nk0rYt64VZauAMnxtj4vOo3NmcakLTR12iSlrwg/s1600/Nick+Cave+%2526+The+Bad+Seeds+%25E2%2580%2593+Push+The+Sky+Away.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj6HbDmrFGWcsyk0CdTn0yTFD03n7ORytl1D05tiTXFlVsz7RE30sFs1sf7TQiIl0lAnQ1GMamSw3gxkQhk8SE-SAtE1YcDtt3Nk0rYt64VZauAMnxtj4vOo3NmcakLTR12iSlrwg/s1600/Nick+Cave+%2526+The+Bad+Seeds+%25E2%2580%2593+Push+The+Sky+Away.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>13. Enforcer – Death By Fire</b><br />
Enforcer lirar smittande och punkig NWOBHM med tydliga influenser från tidigare Maiden och speed metal-Metallica. Spelglädje, fantastiska och snabba riff och en fenomenal sång. Och jag var såld på skivan från första början. Årets näst snyggaste omslag.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgIZ_nEpM0yPj-BTamJ-hSlSy42n8Lg9U4Jla3vdhIYHz0RPy5_BAAS-M-c8-Xaa1O8kDPKOuMTfAzSoVgPl_mzaWZp9CcwvwgqzRPYjGOR0au3JbgzszhjqH_WalaMV5WPI6Cw3A/s1600/Enforcer+%25E2%2580%2593+Death+By+Fire.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgIZ_nEpM0yPj-BTamJ-hSlSy42n8Lg9U4Jla3vdhIYHz0RPy5_BAAS-M-c8-Xaa1O8kDPKOuMTfAzSoVgPl_mzaWZp9CcwvwgqzRPYjGOR0au3JbgzszhjqH_WalaMV5WPI6Cw3A/s1600/Enforcer+%25E2%2580%2593+Death+By+Fire.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>12. Black Sabbath – 13</b><br />
Skivan började streamas via iTunes natten den 4 juni och jag gjorde en direkt <a href="http://www.smackebonk.se/2013/06/black-sabbath-13-det-forsta-intrycket.html">liverecension låt för låt på twitter</a> som jag tycker är ganska underhållande och som jag tycker stämmer ganska bra överens med vad jag tycker om skivan än idag. I det stora hela visste man ju inte riktigt vad man hade att vänta sig. Målet var ju en tillbakagång till klassisk Ozzy-Sabbath och visst har de lånat av sig själv många gånger. På vissa ställen kanske lite för tydligt. Men frånsett det så tycker jag att det är en mycket stark skiva med tanke på förutsättningarna med Iommys cancer och deras ålder samt det infekterade bråket med Bill Ward. Skivan är bättre än jag hade hoppats på och 13 är ett väl godkänt farväl och gedigen sista platta. För en skiva till orkar de väl inte med?<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiolgUVDDErsEYGVcH9BdIMj-Rg7YDzTQLYSC6NCsO-9-iGw2XuOPcGRaoogXfd30lj2tZNfQRiA1cc_YRzJXZkCSOpR0Fo3WmiA-aJJvFSB1w6U-pydKerV-D8GdwzEDADAHxagw/s1600/Black+Sabbath+%25E2%2580%2593+13.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiolgUVDDErsEYGVcH9BdIMj-Rg7YDzTQLYSC6NCsO-9-iGw2XuOPcGRaoogXfd30lj2tZNfQRiA1cc_YRzJXZkCSOpR0Fo3WmiA-aJJvFSB1w6U-pydKerV-D8GdwzEDADAHxagw/s1600/Black+Sabbath+%25E2%2580%2593+13.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>11. Leprous – Coal</b><br />
Norrmännen i Leprous är en ny bekantskap för mig. Och en mycket positiv sådan. På Coal bjuder de på en tung och progressiv form av metal som bjuder på ett fantastiskt vemod. Mycket tack vare den för sin genre spännande och skolade sångrösten som berör. Även om jag tycker att Leprous har ett eget sound så anar jag tydliga Tool-influenser i bakgrunden. Och produktionen är klockren.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhSfqcr5WZ2CO9TM6kCV0SL0Tk26ZtvIO10G8KinBhogPK2yAeMGMqBB22xa-692l_7I53mTR128zEXNaqAfZxhvfg0Lr1XDlBQ7iwUIFAJ3XfBAtsisA7IvH0JFwdsog5O_YYHQA/s1600/Leprous+%25E2%2580%2593+Coal.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhSfqcr5WZ2CO9TM6kCV0SL0Tk26ZtvIO10G8KinBhogPK2yAeMGMqBB22xa-692l_7I53mTR128zEXNaqAfZxhvfg0Lr1XDlBQ7iwUIFAJ3XfBAtsisA7IvH0JFwdsog5O_YYHQA/s1600/Leprous+%25E2%2580%2593+Coal.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>10. Tribulation – The Formulas Of Death</b><br />
Av de black metal-skivor jag har hört 2013 så har Tribulation imponerat överlägset mest på mig. Deras form av Black Metal berör mig fullständigt med sin stora variation. Det är många progressiva delar och det är i de lugnare, mörka och atmosfäriska låtarna som jag gillar skivan som mest. Ett storslaget verk från ett band som i mitt tycke imponerar klart mer än topplistekungarna och allas favoriter Watain.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEid2Artq7MQlJJj7V-WVGcMtu-rLSDHcPhBGmJmR5aXNMkjYPcjbDR8nB6zCDuVgWnQlwjdVn_WsdWf68mjOq7eZV2WuTY9-ufeBgV9bw9FPEHEaMRJja3WYJV4YmJRt98-UwvZmg/s1600/Tribulation+%25E2%2580%2593+The+Formulas+Of+Death.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEid2Artq7MQlJJj7V-WVGcMtu-rLSDHcPhBGmJmR5aXNMkjYPcjbDR8nB6zCDuVgWnQlwjdVn_WsdWf68mjOq7eZV2WuTY9-ufeBgV9bw9FPEHEaMRJja3WYJV4YmJRt98-UwvZmg/s1600/Tribulation+%25E2%2580%2593+The+Formulas+Of+Death.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>9. The Moth Gatherer – A Bright Celestial Light</b><br />
Jag har fått äran att lära känna ena parten i den duo som är bandet The Moth Gatherer lite grann. Han är en glad och trevlig kille som precis som mig gillar tv-spel, öl och musik. En väldigt vettig snubbe med andra ord. Därför var det väldigt fascinerande att få detta Mörker till skiva uppspelat i mina öron. Genren kategorisas väl kanske bäst in i post-metal-facket och det finns många likheter med storheter som Cult Of Luna och ISIS. Det är tungt och känslosamt och drömskt. Och det på ett väldigt gripande och fascinerande sätt. Jag var ute och gick några milslånga musikpromenader med denna skiva våren 2013 och musiken levde på något sätt i perfekt symbios med mina tankar under denna tiden. Jag kan varmt rekommendera dig att konsumera skivan på samma sätt.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhaMZ3TDJWGCzgsrcTsH0yRu0gsTdEosFyCnwIViSsJo7sPn3wCJBPETMO4SW3Q8e4NUh_BpdZpKfalKKDUMvDVnE8ftUqOfwcVFEw0IQAHfP3H8oUYafHWCMLmUfzkOW2BwrrFcA/s1600/The+Moth+Gatherer+%25E2%2580%2593+A+Bright+Celestial+Light.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhaMZ3TDJWGCzgsrcTsH0yRu0gsTdEosFyCnwIViSsJo7sPn3wCJBPETMO4SW3Q8e4NUh_BpdZpKfalKKDUMvDVnE8ftUqOfwcVFEw0IQAHfP3H8oUYafHWCMLmUfzkOW2BwrrFcA/s1600/The+Moth+Gatherer+%25E2%2580%2593+A+Bright+Celestial+Light.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>8. Nine Inch Nails – Hesitation Marks</b><br />
Jag blev <a href="http://www.smackebonk.se/2013/05/nine-inch-nails-slapper-ny-skiva-i-ar.html">löjligt lycklig</a> när Trent kom med nyheten att han i hemlighet hade startat Nine Inch Nails igen och att han hade skrivit en ny platta. Men motsvarade Hesitation Marks förväntningarna då? Nej, inte med tanke på vad karl har släppt ifrån sig tidigare i sin karriär. Det känns ouppnåeligt. Jag tycker skivan bäst beskrivs som ett koncentrerat How To Destroy Angels och där Trent har jobbat mycket med melodierna igen. HTDA hade sina stunder men kändes oftast bara som ett experiment för Trent Reznors avancerade studioutrustning. Nu har Trent lagt ner krut på att skriva riktiga låtar igen. Det öppnar väldigt bra i de fem första låtarna för att tappa mark lite i mitten. Jag har ganska svårt för t ex Everything som känns som en överbliven låt från With Teeth. Men mot slutet, vid Various Methods Of Escape och framåt, blir det berörande och väldigt spännande igen. Det är skruvat och atmosfäriskt och jag slutar aldrig imponeras av hur Trent bygger och designar musik. Textmässigt är det ju som vanligt ganska simpelt och det brukar vara ganska lätt att veta med vilka ord han kommer att rimma. Och jag kanske ändå skulle vilja ha lite fler köttiga industrigitarrer (dock funkar det ju sådär med gitarrer på Everything) men som helhet är det en imponerande comeback av en snart 50-årig snubbe som numera har varit knarkfri i tio år, har snygg fru och ungarna Balthazar och Lazarus Echo (haha!), tränar ofta och käkar frukt. Kram på dig Trent!<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEinIziBlZJk-BoQ56gojVdgrjg4vkoixxcYkSO3g3_u4J6JHQh2Qp-fWlkFTQEVl2koB2FqtOrWnDArAtO7hx-3OXjqAWtLz0sOK9FLlNqW1pAdcaweg6odpb-Qdqo8mkK3LQmyrA/s1600/Nine+Inch+Nails+%25E2%2580%2593+Hesitation+Marks.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEinIziBlZJk-BoQ56gojVdgrjg4vkoixxcYkSO3g3_u4J6JHQh2Qp-fWlkFTQEVl2koB2FqtOrWnDArAtO7hx-3OXjqAWtLz0sOK9FLlNqW1pAdcaweg6odpb-Qdqo8mkK3LQmyrA/s1600/Nine+Inch+Nails+%25E2%2580%2593+Hesitation+Marks.jpg" height="292" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>7. Clutch – Earth Rocker</b><br />
Clutch har varit lite rädda för att upprepa sig och har på de senaste skivorna i mitt tycke hamnat längre och längre ifrån den mittpunkt som verkligen är Clutch. Målet med Earth Rocker har varit att skriva en så klassisk och typisk Clutch-platta som möjligt. Och det har de verkligen lyckats med. Men det är inte en rak rockplatta i vanlig mening, Clutch har fortfarande ett unikt sound och sväng. Men de bjuder också på en skön bluesdänga i Gone Cold som ger mig Monster Magnet-vibbar. Har man missat Clutch tidigare så är detta ett ypperligt tillfälle att börja lyssna. I mitt tycke kan detta mycket väl vara deras bästa platta någonsin. Faktiskt.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiQYWrb27c-5N8xr8pICDd5hyphenhyphenGm2BFvC_S65JkQb6lHjUiZEtBYoQ8miS9SLrZRgQXfVuP9ncVAoV48MSWvVX2CBH9ntOcVSWQI5dTBjJtWTVwqxnKU4tgMVBEpqM9-LxjzhxHxLw/s1600/Clutch+%25E2%2580%2593+Earth+Rocker.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiQYWrb27c-5N8xr8pICDd5hyphenhyphenGm2BFvC_S65JkQb6lHjUiZEtBYoQ8miS9SLrZRgQXfVuP9ncVAoV48MSWvVX2CBH9ntOcVSWQI5dTBjJtWTVwqxnKU4tgMVBEpqM9-LxjzhxHxLw/s1600/Clutch+%25E2%2580%2593+Earth+Rocker.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>6. Cult Of Luna – Vertikal</b><br />
Cult Of Luna tycks bygga upp sina skivor med ett fåtal monster till låtar som de sedan bygger resten av låtarna kring. Exempelvis Echoes, Leave Me Here och Waiting For You från Salvation eller Finland, Dark City Dead Man från Somewhere Along The Highway. Det är mastodontlåtar. Motsvarande låtar från Vertikal är I: The Weapon, Vicarious Redemption och 2013 års bästa låt In Awe Of. Och Cult Of Luna har lyckats igen. Tillsammans med tematiken från Metropolis är det en kall och maskinell värld som målas upp och som känns väldigt filmisk och dyster. Det i mitt tycke nödvändigt nya, hårdare och industriella soundet gör också att denna ”comeback”-platta känns fräschare och bättre än vad jag egentligen hade vågat hoppats på.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiqVcZdBZYEMSdywaGQGV2iAHP_7DNue_uEsI9Xli7JIFJC6f6_O5jY-ETKH8qPpOL9ryjenNjJKiOY-hrADqED918pXQNzqwo_gEVvNEnpCI6yR8GdLdmcIOiahSPk8yvGEGia6A/s1600/Cult+Of+Luna+%25E2%2580%2593+Vertikal.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiqVcZdBZYEMSdywaGQGV2iAHP_7DNue_uEsI9Xli7JIFJC6f6_O5jY-ETKH8qPpOL9ryjenNjJKiOY-hrADqED918pXQNzqwo_gEVvNEnpCI6yR8GdLdmcIOiahSPk8yvGEGia6A/s1600/Cult+Of+Luna+%25E2%2580%2593+Vertikal.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>5. Monster Magnet – Last Patrol</b><br />
Det finns få rocksnubbar som jag gillar lika mycket som Dave Wyndorf. Han har genomlevt det mest och har alltid något att berätta. För många är Monster Magnet ett avslutat kapitel men jag tycker att Dave fortfarande har ofantligt mycket att ge och det visar han verkligen på Last Patrol där han på allvar har gått tillbaka till det tidiga Magnet. Spacerocken är tillbaka och influenserna från framförallt Hawkwind är tydlig. Wyndorfs röst har med åren blivit skörare (snubben är ändå snart 60) och även om han inte har samma styrka så finns det en karaktär i rösten som berör mer än tidigare. Det är tydligt att det har lagts mycket krut på gitarljudet och nyanser har lagts till eller tagits bort för att göra en mer levande och analog ljudbild. Och framförallt är det ett ALBUM och en resa från början till slutet. Och på tal om slutet så känns avslutande och lugna Stay Tuned nästan som ett farväl. Jag hoppas verkligen inte att det är så.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhA6VLH0tEzBqy7pyrKylvwNskwG3uvqEiU_7IU3PAH0WMlDK2Ps7kFX2J6Cat_D3yt9lt_DcbMyIGmJoWLCnm4nDGGdD2FQ_s7Xfle6MuAlIpmAtriztQFY8fWdVaGvUBBToitqg/s1600/Monster+Magnet+%25E2%2580%2593+Last+Patrol.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhA6VLH0tEzBqy7pyrKylvwNskwG3uvqEiU_7IU3PAH0WMlDK2Ps7kFX2J6Cat_D3yt9lt_DcbMyIGmJoWLCnm4nDGGdD2FQ_s7Xfle6MuAlIpmAtriztQFY8fWdVaGvUBBToitqg/s1600/Monster+Magnet+%25E2%2580%2593+Last+Patrol.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>4. Alice In Chains – The Devil Put Dinosaurs Here</b><br />
Alice In Chains visar än en gång att de levererar även utan den avlidne sångaren Layne Staley. Denna gång gick det lite segare att komma in i skivan. Men sakta men säkert efter varje genomlyssning så kom låtarna närmare och närmare. The Devil Put Dinosaurs Here kan man i längden inte värja sig mot utan kryper under skinnet. Och berör in i själen som väldigt få andra band kan göra. När förra skivan var mer gitarrtung tycker jag att Dinosaurs berör mer textmässigt. Och melodierna är fantastiska.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgv_Y392YSJQkJVMDEdHQusYx1U-wzbv9XjKS3HdF2PjtWUsC5uumF_s6QCLvZXytZ7-vkIZAt3b1nEIYqyx6t25Cj12acYw4OYtmtoqVsZmrOD75sFigrYC54Cz5gjwUG9kVroDA/s1600/Alice+In+Chains+%25E2%2580%2593+The+Devil+Put+Dinosaurs+Here.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgv_Y392YSJQkJVMDEdHQusYx1U-wzbv9XjKS3HdF2PjtWUsC5uumF_s6QCLvZXytZ7-vkIZAt3b1nEIYqyx6t25Cj12acYw4OYtmtoqVsZmrOD75sFigrYC54Cz5gjwUG9kVroDA/s1600/Alice+In+Chains+%25E2%2580%2593+The+Devil+Put+Dinosaurs+Here.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>3. Queens Of The Stone Age - …Like Clockwork</b><br />
Josh Homme har haft några jobbiga år sen det förra skivsläppet. Pga en benskada var han sängliggandes i tre månader och höll på att stryka med under den nödvändiga operationen. Han ska visst ha varit död i 40 sekunder. Och så har han tappat några bandmedlemmar. Och varit deprimerad. Detta märks på skivan som är väldigt ångestladdad. Josh Homme har lessnat lite på de tuffa stonerriffen, som han är mästare på, och har försökt skriva lugnare och vackra låtar som berör utan att det för den skull ska bli banalt och eller töntigt. Och det har han lycktas med. Josh visar en sida som man har anat tidigare men som inte riktigt kommit fram förrän nu .Även om jag var lite tveksam efter de första genomlyssningarna så växte skivan kollosalt. Det är vacker ångest. Och mörkt. Och samtidigt sådär tillskruvat som är så typiskt QOTSA.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjG1ITNHl6sUlKGKvkKqvSAL3oqJSRZ0nR48adwPv6Ff_ONnkBljYQMB5s2Ij3n1IRVOpJJKNLu-wz-g8ozJh2N8KP91lvYucRpg9rrfOlUWTNxgQZd3Unx85jL7q9G323BJiGpGA/s1600/Queens+Of+The+Stone+Age+-+%25E2%2580%25A6Like+Clockwork.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjG1ITNHl6sUlKGKvkKqvSAL3oqJSRZ0nR48adwPv6Ff_ONnkBljYQMB5s2Ij3n1IRVOpJJKNLu-wz-g8ozJh2N8KP91lvYucRpg9rrfOlUWTNxgQZd3Unx85jL7q9G323BJiGpGA/s1600/Queens+Of+The+Stone+Age+-+%25E2%2580%25A6Like+Clockwork.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>2. Ghost – Infestissumam</b><br />
Jag var lite orolig att hypen inte skulle hålla och att bandet inte skulle klara pressen att leva upp till förväntningarna inför den andra plattan. Framförallt när de skrev skivkontrakt med en skivbolagsjätte och åkte till staterna för att spela in skivan med en superproducent kändes det som att det kunde barka iväg åt fel håll. Men jag måste säga att Infestissumam är en mycket imponerande efterföljare (även om jag håller debuten starkare). De har gjort det nödvändiga i att förnya sig och genremässigt innehåller Infestissumam så mycket mer än debuten. På skivan ryms pop, cirkusrock och jag hör influenser från Abba och t o m en snodd vers från Anders Glenmark. Oftast är det fantastisk bra som i Year Zero, Ghuleh/Zombie Queen och Monstrance Clocks. Men det finns också några spår (Body And Blood, Idolatrine, Jigolo Har Megiddo) som är lite mer anonyma och inte lika minnesvärda, samtidigt som de också visar på den musikaliska bredden i bandet. Och med bredden växer skivan och gör att den håller längre. Sedan är jag fortfarande väldigt förtjust i deras image. Deras light-djävulsdyrkande och masker är klockrena. Och när kollegor på jobbet, som normalt inte engagerar sig i tyngre musik, frågar mig om Ghost är satanister på riktigt förstår man hur genialiskt det är. Ett PR-knep som på förhand måste ha sett löjligt och skrattretande ut men som har fascinerat och har skapat uppståndelse globalt. <br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj08SLdDutRH6r2oZpcppfA52U1y_fQi-RNb9h5KpXYbIaxAI0cxGp3XGGONRaJujUbnqeCLvJa3sx193ps5WQMn5AKQtFH6rWChyp3r9z7d_zhABTxdAODRDQ9qqvjWciTdEX69A/s1600/Ghost+%25E2%2580%2593+Infestissumam.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEj08SLdDutRH6r2oZpcppfA52U1y_fQi-RNb9h5KpXYbIaxAI0cxGp3XGGONRaJujUbnqeCLvJa3sx193ps5WQMn5AKQtFH6rWChyp3r9z7d_zhABTxdAODRDQ9qqvjWciTdEX69A/s1600/Ghost+%25E2%2580%2593+Infestissumam.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
<b>1. Bombus – The Poet And The Parrot</b><br />
Debutplattan flummade iväg lite på b-sidan. Men på The Poet And The Parrot är det mer rakt på och ett jäkla driv på samtliga låtar. Och produktionen är fortfarande sådär härligt rå och smutsig. Jag tycker det är dumt att jämföra bandet med Motörhead för även om det finns spår av Lemmy-rock så finns det så många andra influenser i Bombus musik. Bombus står helt enkelt stabilt själv på egen hand med ett unikt sound. Det är framförallt dubbelsången som gör det. Hur många band sjunger med dubbla sångare som Bombus gör? Jag kan faktiskt inte hitta några brister med denna platta. Det är åtta suveräna låtar som alla håller hög klass. Inga fillers här inte. Åtta låtar är för övrigt det perfekta antalet låtar att ha på en skiva. Fyra låtar på varje sida av vinylskivan. Och varje låt får mig att vilja headbanga i varje takt, precis som bandet själva gör live. Och det faktum att jag har fått se bandet så mycket detta år spelar säkerligen in varför jag gillar skivan så kollosalt mycket. Har du missat denna platta så ska du genast börja toknöta den. Lyssna på de löjligt tunga riffen och snygga gitarrmelodierna, de sjukt snygga basgångarna, dubbeltrampet och dubbelsången med den charmiga göteborgsengelskan. Bombus förtjänar all framgång. Bombus är bäst i år. BOMBUS!<br />
<div>
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi6QJIBE3asHxIMDIlDd0NDPzP8Hh47Iz0c4D5TKCeB2gNlA7CVfcWtniYhQlB_PnwtVvbcU7fhj2mjBqZu4cxt7g1T5-nhl97HgG34LGmjImypEiJe4EU8ONVJBvqifFZkRL7-Zw/s1600/Bombus+%25E2%2580%2593+The+Poet+And+The+Parrot.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEi6QJIBE3asHxIMDIlDd0NDPzP8Hh47Iz0c4D5TKCeB2gNlA7CVfcWtniYhQlB_PnwtVvbcU7fhj2mjBqZu4cxt7g1T5-nhl97HgG34LGmjImypEiJe4EU8ONVJBvqifFZkRL7-Zw/s1600/Bombus+%25E2%2580%2593+The+Poet+And+The+Parrot.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<div>
<br /></div>
Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-48502093941299925972013-12-29T23:02:00.002+01:002013-12-29T23:05:43.615+01:00Pappa Dread: Årets tio bästa nya plattor.Då var det dags att sammanfatta albumåret 2013 och det gör man ju som brukligt med en fin<br />
topplista. De plattor jag anser vara årets tio bästa är:<br />
<br />
<b>1. Alice In Chains - The Devil Put Dinosaurs Here</b><br />
Redan då jag hörde första singelsläppet "Hollow" började jag hoppas och efter "Stone" var jag säker. Det här blir, precis som Black Gives Way To Blue, en riktigt riktigt bra platta. Stämsången och Cantrells röst i Voices, den släpande och textmässigt tunga "Lab Monkey", "Fantom Limb" och angst-svängiga (ja ni läste rätt) Breath on a Window. AiC visar gång på gång att bandet fortfarande håller väldigt hög klass.<br />
<br />
<b>2. Kylesa - Ultraviolet</b><br />
Jag har följt det här bandet sedan Svenke nämnde dem i en av sina årsbästalistor för en handfull år sedan och det här är nog deras absolut bästa platta. Mer nedtonad och musikalisk än tidigare och med höjdarspår som Exhale, We're Taking This, Steady Breakdown och avslutande Drifting så är det här årets näst bästa platta.<br />
<br />
<b>3. Vista Chino - Peace</b><br />
Brant Bjork, John Garcia, Nick Oliveri och Bruno Fevery ville ge oss mer Kyuss. Det tyckte Josh Homme var en dålig idé och efter lite käftande i diverse rättssalar så blev Kyuss Lives Vista Chino och släppte plattan Peace. En platta som fortfarande doftar enormt mycket Kyuss och är en riktigt riktigt bra stonerplatta. Mitt favoritspår är Planets 1 & 2 där Brant Bjork sjunger första halvan och Garcia andra halvan av låten.<br />
<br />
<b>4. Queens of the Stone Age - ...Like Clockwork</b><br />
John Homme vrider QOTSA åt ett nytt håll och plockar in lite influsenser från Them Crooked Vultures och det blir hur bra som helst. Om jag ska beskriva den här plattan så får det bli med följande ord. Långsam, sexig ökenrock.<br />
<br />
<b>5. New Keepers of the Water Towers - The Cosmic Child</b><br />
Min första kontakt med det här stockholmsbandet var på den så kallade juniorscenen på Roskilde där de spelade dagarna innan själva festivalen startade. De var bra redan då. The Cosmic Child är en snygg, tempostark och stämningsfull doom-platta som greppar tag i mig på ett sätt få svenska plattor lyckats göra den senaste tiden. Årets bästa svenska platta placerar jag på en femteplats.<br />
<br />
<b>6. Tomahawk - Oddfellows</b><br />
Efter svåra besvikelsen Anonymous så var mina förväntningar väldigt lågt ställda på den här plattan. Då slår Patton och CO till med en riktig höjdare. Skivan har en tempomässig bredd som jag är väldigt förtjust i och det finns även en hel del Faith No More i ett par av låtarna. Och det är och kommer aldrig vara annat än klockrent.<br />
<br />
<b>7. Pearl Jam - Lightning Bolt</b><br />
Efter tio plattor tänkar man ju att ett band kanske skulle bli trötta, eller försöka återuppfinna sig själva. Men så jobbar inte Pearl Jam. De levererar i stället en riktigt bra rockplatta kryddat med både ilska och ångest.<br />
<br />
<b>8. Chelsea Wolfe - Pain Is Beautiful</b><br />
Det här är både en artist och en platta som dök upp från ingenstans i mitt musikmedvetande. Skulle jag beskriva hur den här skivan låter så kommer jag förmodligen göra bort mig, men jag förstöker med "industritung folkdoom". Eller så håller jag käften och låter spår som We Hit a Wall, Sick och The Waves Have Come visa vad det handlar om.<br />
<br />
<b>9. The Dillinger Escape Plan - One Of Us Is The Killer</b><br />
The Dillinger Escape Plan levererar deras bästa platta på länge och jag är överförtjust. Det här är förmodligen den placering jag mest av allt kommer ångra efter något år, då skivan växer mer och mer för varje gång jag lyssnar på den. Höjdarspår just nu är Prancer, Paranoia Shields och Crossburner<br />
<br />
<b>10. Black Sabbath - 13</b><br />
Första plattan på ungefär två hundra år med Ozzy på sång och det fungerar skitbra. Det är doom som verkligen dryper av gamla Sabbath och det räcker långt det här året. God Is Dead?, Loner och Dear Father är favoritspåren.<br />
<br />
<b>Bubblare:</b><br />
Eftersom en topplista med bara tio platser kanske inte riktigt täcker in allt jag vill nämna så nämner jag några plattor här med. Vissa var inte tillräckligt starka för att kvala in bland de tio bästa. Andra har jag helt enkelt inte givit den tid de kanske förtjänar. Men så är det ibland. Mina bubblare (hej 80-talet) är:<br />
<br />
Monster Magnet - Last Patrol<br />
Red Fang - Whales and Leeches<br />
Windhand - Soma<br />
Thee Oh Sees - Floating Coffin<br />
Ghost B.C. - InfestissumamPappa Dreadhttp://www.blogger.com/profile/10154837035632373350noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-93750512460068662013-12-29T00:09:00.001+01:002013-12-29T00:21:05.644+01:00Rawk: 2013 års bästa låtarJag brukar alltid göra en playlist på mina favoritlåtar under det gångna året. Men jag har aldrig skrivit ett blogginlägg om mina årsbästalåtar tidigare. Den inbördes ordningen känns ju lite svår och tveksam men detta är tio låtar som har berört mig under året som har gått.<br />
<br />
Spotify-playlisten nedan:<br />
- <a href="http://open.spotify.com/user/rawk666/playlist/3JTaT2NOGZpwODWwYlPdiw">HTTP-länk</a><br />
- <a href="spotify:user:rawk666:playlist:3JTaT2NOGZpwODWwYlPdiw">Spotify-URI</a><br />
<br />
<b>1. Cult Of Luna – In Awe Of</b><br />
Maratonlåten Vicarious Redemption är den låt som blir mest uppmärksammad i folks årsbästalistor men det är ju för fan (!) låten In Awe Of som är storheten på senaste skivan Vertikal. In Awe Of är den bästa låten detta band har skrivit tillsammans med Dark City, Dead Man från 2006 års Somewhere Along the Highway. En musikalisk resa till låt som mycket väl kan ha varit den låt som jag har lyssnat på mest i år. För att förstå: lyssna när Johannes Persson kommer in med sin vrålande och förlösande ”refräng” för andra gången vid 7:28... och uppbyggnaden innan.<br />
<br />
<b>2. Ghost – Year Zero</b><br />
Belial, Behemoth, Beelzebub, Asmodeus, Satanas, Lucifer. En sataniskt snygg och smittande låt.<br />
<br />
<b>3. Queens Of The Stone Age – I Sat By The Ocean</b><br />
Den extremt snygga basgången tillsammans med Hommes slidegitarr. Och årets snyggaste refräng har jag nynnat på hela året.<br />
<br />
<b>4. Alice In Chains – Breath On A Window</b><br />
Även utan Layne Staley blir jag berörd i själen av Alice In Chains. Och denna låt är så vansinnigt snygg med sina gitarrer och sången mellan William DuVall och Jerry Cantrell. Lyssna på slutpartiets Yeahiyeaah-ande och gitarrslingan.<br />
<br />
<b>5. Monster Magnet – Last Patrol</b><br />
Dave Wyndorf har på allvar gått tillbaka till 70-talet och Hawkwind-influenserna på senaste skivan. Detta lyser igenom skarpast på titelspåret. Det börjar med ett ganska trumdrivet komp innan låten åker iväg och upplöses i rymdrocken. Nio minuter och 24 sekunder lång njutelse. Och denna låt ger mig nästan samma kick som när jag upptäckte bandet med låten King Of Mars i mitten på 90-talet.<br />
<br />
<b>6. Airbourne – Live It Up</b><br />
Airbourne håller aldrig hela skivan igenom men lyckas ändå alltid skriva ett par feta rockdängor vid varje skivsläpp. Live It Up är bäst på senaste plattan och AC/DC är stolta. Låten får också givetvis ett stort plus över att detta numera är Modo Hockeys introlåt.<br />
<br />
<b>7. Enforcer – Silent Hour / The Conjugation</b><br />
En låt som består av två delar. Den första korta Silent Hour-delen är klassisk fin NWOBHM-metal. Och sedan övergår den till ett storslaget instrumentalt parti som ger mig rysningar varje gång.<br />
<br />
<b>8. Bombus – Let Her Die</b><br />
Varenda låt på The Poet And The Parrots är svinbra men jag tycker ändå att denna står ut lite lite extra om jag måste välja. Tungt riff. Extremt headbangarvänlig. Och den mörka texten gör låten ännu tyngre.<br />
<br />
<b>9. Nine Inch Nails - All Time Low</b><br />
Senaste NIN-plattan ger och tar men detta är helt klart en av höjdpunkterna. En blandning mellan gamla NIN och nya influenser som Trent har fått på 2000-talet. Den grooviga och sexiga (skrev jag just det? Ja, det gjorde jag) versen står i kontrast till den mörka refrängen med den olycksbådande gitarren. Live-versionen är ännu bättre när Trent har plockat in två soulddamer som lägger på en spännande nyans på nya NIN. Låten går också att beskriva som en avlägsen släkting till Closer som också läggs in på ett snyggt sätt i live-versionen: <a href="http://youtu.be/xz7w_Ut12fY">http://youtu.be/xz7w_Ut12fY</a><br />
<br />
<b>10. Gustavo Santaolalla – The Last Of Us</b><br />
Titelspåret från årets bästa spel och den bästa upplevelsen jag har fått i år, och då räknar jag in andra medier som böcker, filmer och tv-serier. Jag kan inte lyssna på detta stycke utan att tänka på karaktärerna i spelet. Vackert och sorgligt.<br />
<br />
<br />
<table align="center" cellpadding="0" cellspacing="0" class="tr-caption-container" style="margin-left: auto; margin-right: auto; text-align: center;"><tbody>
<tr><td style="text-align: center;"><a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgTyT-RojyuKySIX7X467-ifEwoLs6fFOxf1y4IesyQ3O-ALomKRjgQEth7Lfvd5QgYK4_f9nSinJOdcvay2D7Q9lchvKH_UinDJlDeMHDn8vZ6X5x6waeOKpA1XB2NMhT_CiAQ1w/s1600/cult-of-luna-band.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: auto; margin-right: auto;"><img border="0" height="146" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgTyT-RojyuKySIX7X467-ifEwoLs6fFOxf1y4IesyQ3O-ALomKRjgQEth7Lfvd5QgYK4_f9nSinJOdcvay2D7Q9lchvKH_UinDJlDeMHDn8vZ6X5x6waeOKpA1XB2NMhT_CiAQ1w/s320/cult-of-luna-band.jpg" width="320" /></a></td></tr>
<tr><td class="tr-caption" style="text-align: center;"><div style="font-size: medium; text-align: start;">
De här snubbarna har skrivit 2013 års bästa låt.</div>
<div>
<br /></div>
</td></tr>
</tbody></table>
<br />Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com2tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-88811190340950006722013-12-22T01:49:00.000+01:002013-12-29T00:10:30.922+01:00Rawk: 2013 års bästa musikvideorJag gjorde en musikvideolista <a href="http://www.smackebonk.se/2012/12/2012-arets-basta-musikvideor.html">ifjol</a> så jag gör en i år också. Jag gillar ju musikvideor.<br />
<br />
<b>10. The Dillinger Escape Plan - When I Lost My Bet</b><br />
Blod. Och gore. Och ganska påfrestande video. Och matchar därför på nåt märkligt sätt bandets musik på ett förträffligt sätt.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/UeBFEanVsp4" width="560"></iframe>
<br />
<b><br /></b>
<b>9. Kvelertak - Bruane Brenn</b><br />
Ett gäng småkids rockar loss och mimar till Kvelertak.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/DbrtS8E0kpY" width="560"></iframe><br />
<br />
<br />
<b>8. Huntress - Zenith</b><br />
Musikvideoregissören Phil Mucci har en väldigt speciell visuell stil som jag gillar. Han har tidigare också gjort musikvideos till Opeth och High On Fire och detta är ännu en visuellt snygg musikvideo.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/c1OltqVcr1Q" width="560"></iframe>
<br />
<b><br /></b>
<b>7. Megadeth - Super Collider</b><br />
En kärleksvideo. Kanske inte det mest väntade när det gäller Megadeth men videon är underhållande när bandet gör roller i den. Bäst är givetvis Mustaine som överkontrollerande farsa.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/PZhqZAVGTqw" width="560"></iframe>
<br />
<b><br /></b>
<b>6. Queens of the Stone Age - The Vampyre of Time and Memory</b><br />
Jag är svag för den nya känsligare Josh Homme. Denna ömma och naknare sida är framförallt väldigt tydlig på denna låt. Och en Josh Homme vid ett piano är fint. Det är även videon. Spana gärna också in den interaktiva videon här vettja: <a href="http://www.vampyreoftimeandmemory.com/">http://www.vampyreoftimeandmemory.com/</a><br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/AEIVlYegHx8" width="560"></iframe>
<br />
<b><br /></b>
<b>5. Monster Magnet - Mindless Ones</b><br />
Dave Wyndorf är tillbaka med den riktiga Monster Magnet-spacerocken som jag älskar. Jag gillar atmosfären i videon. Nerstrippat, gitarrpedaler, bakprojektion. Grym livekänsla. Coolast är trummisens Bill Sabbath-tischa och märkligast (men ändå tuffast) är att Dave spelar bas.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/YkVOko8xVb8" width="560"></iframe>
<br />
<b><br /></b>
<b>4. Alice In Chains - Hollow</b><br />
Man får följa en ensam astronaut som cirkulerar runt jorden och som långsamt börjar att förlora ståndet. Lite samma känsla som filmen Moon. Matchar även känslan i låten perfekt.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/hmSeWqmlqYs" width="560"></iframe>
<br />
<b><br /></b>
<b>3. Nine Inch Nails - Came Back Haunted</b><br />
Trent Reznor är den snubbe som har berört mig mest inom musiken. David Lynch är den snubbe som har berört mig mest inom film. Och när de skulle samarbeta och göra en musikvideo tillsammans blev jag eld och lågor. Resultat är typiskt Lynchigt.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/1RN6pT3zL44" width="560"></iframe>
<br />
<b><br /></b>
<b>2. Red Fang - Blood Like Cream</b><br />
Senaste skivan var väl kanske en lite besvikelse ändå. Lite ojämn sådär. Men Red Fang levererar alltid i sina musikvideor. Denna gång flyr de från öltörstande zombies.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/elfuaxHQWlQ" width="560"></iframe>
<br />
<b><br /></b>
<b>1. Ghost - Year Zero</b><br />
Belial, Behemoth, Beelzebub, Asmodeus, Satanas, Lucifer.<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="281" mozallowfullscreen="" src="//player.vimeo.com/video/76761608" webkitallowfullscreen="" width="500"></iframe> <br />
<br />
<br />
<br />Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com2tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-27537997325080582502013-09-26T23:17:00.000+02:002013-09-26T23:34:15.136+02:00Recension - Metallica: Through the Never<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEichpcswa7bLRz7uryyiQMmOc8w0M7bsc9tdf6UtZa3I_a_gUdiRgOZP5xMFdHl_ZodufJrn75KHtFM13bSUrnh07ujC8o5WIrbS_JyItZtY4f4rKlkM9XhEGUA2HyfGjJR4v6r-Q/s1600/metallicathroughtheneverlargeposter.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEichpcswa7bLRz7uryyiQMmOc8w0M7bsc9tdf6UtZa3I_a_gUdiRgOZP5xMFdHl_ZodufJrn75KHtFM13bSUrnh07ujC8o5WIrbS_JyItZtY4f4rKlkM9XhEGUA2HyfGjJR4v6r-Q/s320/metallicathroughtheneverlargeposter.jpg" height="320" width="216" /></a></div>
<br />
<br />
Det är lika bra att börja med att berätta (ifall Du inte visste det!) att ja, jag är ett stort Metallica-fan. Ett gigantiskt sådant. Mycket större Metallica-fan än gemene man. Jag har sett bandet live 14 ggr och har deras musik i ryggraden. Utan att tveka kommer jag alltid att svara att Metallica är världens bästa band genom tiderna och även om jag inte lyssnar på deras skivor särskilt ofta längre så finns Metallica alltid där för mig, tryggt i bakgrunden. Jag tycker Load-eran är bra, jag såg en hel del charm med punkiga St. Anger och jag tycker att Death Magnetic är svinbra. Folk som känner mig säger att jag inte kan vara objektiv när det gäller Metallica, men jag ska göra ett försök.<br />
<br />
En snäll kompis fixade in mig på den officiella pressvisningen av Metallicas super-3d-biofilm i Stockholm och peppad satt jag tillsammans med ca 20-25 andra personer mitt på dagen för att se om det var något att ha.<br />
<br />
Metallica har ju själva plockat från sin egen feta ficka och har enligt rapporter lagt ut 20 miljoner dollar (ca 135 miljoner SEK) på denna film. Och det är ju ändå lite vågat. Det finns ju alltid en risk att filmen floppar. Och det är tydligt att Metallica har varit i extra behov av pengar, senaste året har de ju rest och gjort ströspelningar i länder de aldrig eller nästan aldrig har spelat i tidigare såsom Kina, Sydafrika, Indonesien och Malaysia. Och på detta sätt har de nog dragit in lite extra kosing. Det tråkiga med detta och allt jobb de har lagt ner på denna film är ju att nästa skiva har blivit förskjuten ännu mer och vi lär inte få se en ny Metallica-skiva förrän 2015. Annars gick ju snacket vid släppet av Death Magnetic att Metallica skulle släppa skivor oftare nu. Bullshit! Men okej, detta var ett sidospår.<br />
<br />
<a href="http://www.imdb.com/title/tt2172935/?ref_=nm_knf_t4">Metallica: Through The Never</a> är i grund och botten en konsertfilm. En mycket spektakulär och maxad sådan. I 3D. Jag har varvat Metallicas live-dvds många gånger och även om dagens gubbigare Metallica inte kommer i närheten av den ungdomliga energi som Metallica visar upp i t ex den klassiska Seattle-livedvd:n från 1989 så har Metallica inte sett ut eller låtit så bra som de gör i denna biofilm på evigheter. Självklart är mycket fixat i efterhand. Lars Ulrichs baskaggar i exempelvis ”kulsprutepartiet” i One är exakta (och det vet alla som har hört Metallica live senaste tio åren att det brukar vara… otajt), James sjunger mycket bra och Kirk slarvar inte bort ett solo. Solot i Ride The Lightning, som är mitt favoritsolo med Metallica, är perfekt. Och så vare det här med 3D. Jag är egentligen emot 3D. Det är en säljpitch för dagens bedrövliga actionfilmer för att locka folk. Men oftast tillför det inte någonting och är mest bara irriterande. I detta fall är det raka motsatsen. Närvarokänslan ökar otroligt mycket och det känns ofta som att man står bredvid trumsetet eller att man kan nudda gitarren när Hetfield sträcker ut den. Väldigt coolt.<br />
<br />
Scenen är också värd att nämna. Det är en ”best of-scen” med de mest klassiska delarna från Metallicas olika scener genom åren. Förstörelsedelen från Load-turnén då scenen faller sönder och en snubbe fattar eld finns med, Snakepit-området från black album är givetvis en del av scenen och Fru Justitia faller sönder under mäktigt framförda låten …And Justice For All – precis som hon gjorde under Damaged Justice-turnén i slutet av 80-talet. Snyggast var dock den elektriska stolen som ju är en helt ny grej på en Metallica-scen. På ”Making of”-klipp på youtube verkade det lite muppigt men när elektriciteten slås på under andra delen av solot på Ride The Lightning fick jag rysningar av hur snyggt det var. Hela den gigantiska scenen består av en massa små skärmar och sådana finns även uppe i taket tillsammans med en snygg ljusshow och lasrar. Med filmprojektioner, eld, laser och ljus har de tydligt jobbat med att framställa temat i varje låt och såhär bra har de aldrig lyckats med detta tidigare. En i sammanhanget ganska blek låt som Cyanide blir betydligt bättre och mäktigare med detta jobb.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjXDCdpBrwwhvpnc3BivSef-QMnrM8Cx4eezAo_BPlwG4DdjLQaU8InvE94EZ8FVz0vT6bPKBI_Ysq9w3LPKGHivTWp3WjQsEQ5z9sww7EMD9D28-WnuayoriuGpXxltQiNSpq9lA/s1600/metallica.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjXDCdpBrwwhvpnc3BivSef-QMnrM8Cx4eezAo_BPlwG4DdjLQaU8InvE94EZ8FVz0vT6bPKBI_Ysq9w3LPKGHivTWp3WjQsEQ5z9sww7EMD9D28-WnuayoriuGpXxltQiNSpq9lA/s320/metallica.jpg" height="214" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
Som konsert är denna film fantastisk och tipptopp. Men sedan har det ju också tryckts in en story i det hela som utspelar sig mellan låtarna som Metallica spelar. Unge lovande skådisen Dane DeHaan (som ser ut som en ung DiCaprio och var mycket sevärd i Lawless) spelar roadien Trip som får ett uppdrag att hämta något till bandet. Filmen hoppar mellan denna sidohandling och konserten. Trip hamnar i någon slags parallellvärld i Vancouver (där konserten äger rum) där poliser och huliganer drabbar samman i kravaller. Och så finns det snubbar som hade passat i Mad Max-filmerna med gasmask och slägga. Och Trip hamnar mitt i denna smet. Till en början tycker jag att denna story skär sig från själva konserten men längre fram under konsertens gång, när Trips resa blir mer och mer utflippad, tycker jag att det passar ihop bättre med konserten och låtarna. Men ja, det är flippat och abstrakt och det är svårt att förstå vad Metallica och regissören egentligen vill berätta. Men om man får analysera detta lite mer tror jag att man kan få ut mer av det.<br />
<br />
Metallica: Through The Never är riktad till Metallica-fans. Såna som jag. Inget snack om den saken. Men den fungerar givetvis också som en imponerande uppvisning av en fet hårdrockscirkus för alla som är nyfikna på hur det ser ut när världens största hårdrocksband spelar i en gigantisk hockeyarena med sina mest klassiska hits. Men jag vete tusan om ”vanliga” dödliga allmänt filmintresserade skulle få ut särskilt mycket av denna film. Själv satte jag nyss IMDb-betyget 8. Kanske är filmen en sjua men den får ett bonuspoäng för att jag fortfarande har en liten kick av filmen och för att jag ÄLSKAR Metallica. Metal up your ass!<br />
<br />
<div>
<br /></div>
Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com0tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-62267760124278551762013-06-29T12:36:00.002+02:002013-06-29T12:36:41.235+02:00Nine Inch Nails - Came Back Haunted. Regissör: David Lynch<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="//www.youtube.com/embed/1RN6pT3zL44" width="560"></iframe>Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-24220057648753774912013-06-04T12:37:00.002+02:002013-06-04T12:37:32.931+02:00Black Sabbath - 13. Det första intrycket. <div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjc-oGmh-ZRfCmf9M7WI_V7-ZP7a1D5VNvHQB4U5D6W0gU9j4ixlGTPlI2TNx6zqoad1WXVpTD_B18NKgDagI0iQVOlTCB6HqkUG3fa9MXFz6fIdm-N_UhXkrpoaAqq1echhCLkJw/s1600/black-sabbath-13.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="300" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjc-oGmh-ZRfCmf9M7WI_V7-ZP7a1D5VNvHQB4U5D6W0gU9j4ixlGTPlI2TNx6zqoad1WXVpTD_B18NKgDagI0iQVOlTCB6HqkUG3fa9MXFz6fIdm-N_UhXkrpoaAqq1echhCLkJw/s320/black-sabbath-13.jpg" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
Inatt började iTunes att streama Black Sabbaths nya skiva 13. Peppad som fan började jag lyssna och tweetkommenterade efter varje låt, se bild nedan. Idag är jag ganska trött men efter ytterligare två genomlyssningar här på förmiddagen kan jag konstatera att jag fortfarande gillar skivan väldigt mycket.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhXVJpsa4zIftudEOM8GifCECCiLC83pqnAToCm01GPTuFabRB0oz-WpmNK8BqRaHhPzUqm08U5_JBjL_MN55m3AgKCLu5lS4428xJ2SEsuBTKAMhrovy-lB_qD6zXfe06bPHFZaA/s1600/blacksabbath.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhXVJpsa4zIftudEOM8GifCECCiLC83pqnAToCm01GPTuFabRB0oz-WpmNK8BqRaHhPzUqm08U5_JBjL_MN55m3AgKCLu5lS4428xJ2SEsuBTKAMhrovy-lB_qD6zXfe06bPHFZaA/s320/blacksabbath.jpg" width="119" /></a></div>
<br />
<br />
Sätt igång och lyssna för bövelen: <a href="http://www.itunes.com/blacksabbath">www.itunes.com/blacksabbath</a><br />
<div>
<br /></div>
Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com0tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-22689775581412150612013-05-29T00:11:00.001+02:002013-05-29T00:16:52.064+02:00Nine Inch Nails släpper ny skiva i år!<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhO0vE4qS4rFi1WqCGCR-XxsG3NiPoIbDTwr5d0sL7Hi4OT8QKNKyQ9Fjv2Xr4_qa29ZCNyKAn2CZSjTBoCgePZtqcvt1v6QU77FxcM6udlldo41I2-VTTgsHXpPPTgSbGAV0gPrQ/s1600/nin.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="309" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhO0vE4qS4rFi1WqCGCR-XxsG3NiPoIbDTwr5d0sL7Hi4OT8QKNKyQ9Fjv2Xr4_qa29ZCNyKAn2CZSjTBoCgePZtqcvt1v6QU77FxcM6udlldo41I2-VTTgsHXpPPTgSbGAV0gPrQ/s320/nin.jpg" width="320" /></a></div>
<br />
Jag är en musiknörd. Och det står jag för. Det kommer jag alltid att kunna stå för. Det enda som jag riktigt brinner för är musik. Det är på liv och död för mig. Jag har fått många kickar av musik och även om det inte sker lika ofta nu som när man var ung så inträffar de ibland fortfarande.<br />
<br />
Nine Inch Nails är ett band som har gett mig många av dessa musikaliska kickar. Nine Inch Nails är ett av mina absoluta favoritband genom tiderna. Spontant är de topp tre i betydelse för mig. Trent Reznor är ett musikaliskt geni. Men alla genier slutar också producera genialiska grejer och efter att Trent la ner Nine Inch Nails så känns det som att han har gått på sparlåga. De filmsoundtrack han har skrivit med Atticus Ross har varit atmosfäriska och spännande men fungerar ju mer som ljudbilder än riktiga låtar med själ. Och bandet med frugan, How To Destroy Angels, har sina stunder men om man ska vara ärlig så är det LJUSÅR ifrån Nine Inch Nails.<br />
<br />
Jag blev väldigt glad när Trent tidigare i år offentliggjorde att Nine Inch Nails var tillbaka som liveband och han har ju också sagt att nytt material lär komma i framtiden. Men han gillar att chockera och skriver nu i ett pressmeddelande (bilden ovan) hur han i hemlighet det senaste året har jobbat på ett nytt Nine Inch Nails-album, en slutprodukt som han själv beskriver som ”frankly fucking great.” och som ska släppas i år. Detta gör mig extremt peppad och plötsligt är detta den skiva som jag ser mest fram emot i år. Jag tror att han mycket väl kan komma upp i samma nivå som underskattade With Teeth från 2005 (90-talsklassikerna The Downward Spiral och The Fragile kommer han dock aldrig kunna bräcka). Det blir en spännande tid framöver.<br />
<br />
Heja Trent! Och tack för att du gör mig så glad och förväntansfull.<br />
<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjHYu9FgrZ1pgBInaE2xkW0LWIKRXhjHRTHk2R8EK45CYFp1s0nvKY_xkaffuTnVFSY-v6R3rkeMmuDXcwvbUryQ8wZAFTUP9U0om40BdmnQ9R1yt-TF9tQcYQ74iJReA83EEeWRg/s1600/reznor_052813.jpeg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="213" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjHYu9FgrZ1pgBInaE2xkW0LWIKRXhjHRTHk2R8EK45CYFp1s0nvKY_xkaffuTnVFSY-v6R3rkeMmuDXcwvbUryQ8wZAFTUP9U0om40BdmnQ9R1yt-TF9tQcYQ74iJReA83EEeWRg/s320/reznor_052813.jpeg" width="320" /></a></div>
<br />Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-57017276999068032762013-05-23T13:44:00.001+02:002013-05-23T13:45:23.218+02:00Ghosts Depeche Mode-cover och JapanPå det japanska versionen av Ghosts Infestissumam finns tre låtar som inte finns med på den standardutgåva som släpptes här i Europa:<br />
<br />
- <a href="http://open.spotify.com/track/5WB5F9VoqpQuhxsuEkg7NA"><b>La Mantra Mori</b></a>. Denna finns också i deluxe-utgåvan som släpptes i Europa och staterna.<br />
<br />
- <a href="http://open.spotify.com/track/6Q9hFovsPUSUBdx4CXHSGw"><b>I'm a Marionette</b></a>. ABBA-covern som fanns med som b-sida på Secular Haze-singeln.<br />
<br />
- <b>Waiting For The Night</b>. En cover på en Depeche Mode-låt från klassiska skivan Violator. De är bra på att göra covers de där Namnlösa gastarna:<br />
<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="http://www.youtube.com/embed/QHkCc8Xnvs4" width="560"></iframe>Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-46602237931305021992013-05-13T18:48:00.000+02:002013-05-13T18:50:00.394+02:00Nytt med Bombus och The GeneralsHej, här kommer lite skivtips på kommande skivor med svensk hårdrock!<br />
<br />
Bombus släppte sin självbetitlade debutplatta 2010. Den tyckte jag var så oväntat skitbra att jag gav den en femteplacering på <a href="http://www.smackebonk.se/2011/01/rawk-listar-2010-ars-basta-skivor.html">2010 års lista över bästa skivor</a>. De är på gång med en uppföljare och första smakprovet kan man spana in nedan. Fina vibbar som lovar gott inför nya skivan:<br />
<br />
<iframe width="560" height="315" src="http://www.youtube.com/embed/0wD3yLGjnXo" frameborder="0" allowfullscreen></iframe>
<br />
<br />
The Generals är ett annat band som släppte en fin debutplatta. Året var 2009 och den hamnade även den på min <a href="http://www.smackebonk.se/2010/04/rawk-2009-ars-basta-skivor.html">årsbästalista</a> det året. Värmlänningarnas Entombed-dödsrock kryddat med tidig Hellacopters tilltalade mig mycket och var en kunglig skiva att dricka öl till det året. Den lite försenade uppföljaren släpps 16 maj och heter Blood For Blood. Titelspåret kan man lyssna och kika på nedan:<br />
<br>
<iframe width="560" height="315" src="http://www.youtube.com/embed/fdYchliEDDU" frameborder="0" allowfullscreen></iframe>Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com5tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-52859506678141051022013-04-18T22:34:00.001+02:002013-04-19T10:30:48.783+02:00Black Sabbath – God Is Dead?<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEihYUdDRGJ0nok0m4mK2ggikTm4UMDCGkeGprRDSrG-kBv-BIpPNcejSC4vRb_hVA2IOnOFqCzdc5qRdhKqjI2Tq1YMwQSSsws6Yi0JF7VZCLqlWz5Po9jvCP6lIgeCczKRrHzncg/s1600/sabbathgodsingle.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEihYUdDRGJ0nok0m4mK2ggikTm4UMDCGkeGprRDSrG-kBv-BIpPNcejSC4vRb_hVA2IOnOFqCzdc5qRdhKqjI2Tq1YMwQSSsws6Yi0JF7VZCLqlWz5Po9jvCP6lIgeCczKRrHzncg/s320/sabbathgodsingle.jpg" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
Jag vet inte riktigt vad jag förväntar mig av den nya Black Sabbath-plattan 13. När återföreningen var ett faktum blev jag peppad både <a href="http://www.smackebonk.se/2011/08/black-sabbath-aterforenas-och-ar.html">en </a>och <a href="http://www.smackebonk.se/2011/11/black-sabbath-ar-tillbaka-ny-platta-och.html">två</a> ggr, och lite <a href="http://www.smackebonk.se/2011/08/tony-iommi-fornekar-aterforening.html">ledsen</a> däremellan. Men sedan kom ju den stora besvikelsen när Bill Ward hoppade av återföreningen. Och om detta avhopp handlade om pengar eller vad det nu var vet man ju kanske inte riktigt, men det suger hursomhelst. Och sedan kom också beskedet om Tonys cancer och det var ju en fruktansvärd nyhet. Jag fick en dum känsla av att han inte skulle överleva men det har han ju gjort. Och med allt detta får man ju ändå någonstans tänka att skivan har skapats lite mot alla odds.<br />
<br />
Första smakprovet har nu släppts och det är singeln ”God Is Dead?”. Jag var lite rädd att jag skulle bli enormt besviken, men det är jag absolut inte. Efter fyra genomlyssningar kan jag snarare konstatera att det är en riktigt bra låt. Ja, jag har ofta svårt att vara objektiv när det handlar om favoritband och idoler men va fan, låten ÄR bra. Klart bättre än väntat. Mörka Iommi-gitarrer och då och då osar det 70-tals-Sabbath. Och sista delen av låten är riktigt bra. Jag är nöjd! Och ser nu mycket fram emot skivan och konserten i höst. Jag kan också rekommendera denna <a href="http://www.black-sabbath.com/2013/04/13-listening-party-review/">förhandsrapport</a> om skivan, då blir man ännu mer peppad.<br />
<br />
<br />
<iframe width="560" height="315" src="http://www.youtube.com/embed/wVfUimq2KeI" frameborder="0" allowfullscreen></iframe>Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com0tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-62127171996728399942013-03-26T11:48:00.004+01:002013-04-04T13:41:23.029+02:00Ghost - Year Zero (musikvideo)Briljant ny musikvideo med Ghost. Naket, sataniskt och lite olustigt.<br />
<br />
<iframe src="http://player.vimeo.com/video/62694560" width="500" height="281" frameborder="0" webkitAllowFullScreen mozallowfullscreen allowFullScreen></iframe> <p><a href="http://vimeo.com/62694560">Ghost: Year Zero (NSFW).</a> from <a href="http://vimeo.com/user6428690">Nostromo</a> on <a href="http://vimeo.com">Vimeo</a>.</p>Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com2tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-30987728125958083302013-03-07T19:12:00.005+01:002013-03-07T19:14:36.514+01:00Dave Grohl, Josh Homme och Trent ReznorHyfsat fin banduppsättning. Låten heter Mantra och är avslutningsspåret på Sound City: Real to Reel - soundtracket till dokumentärfilmen Sound City. En film (och skiva!) som jag rekommenderar.<script src="http://player.ooyala.com/iframe.js#pbid=M2IxMTZiNDExZmU1MDIyOTc2NzA0NmVi&ec=V2NGp4OTqBdOT41vZ70hKN5ZQwFtWq0i"></script>Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-74104495265387757792013-02-11T20:43:00.000+01:002015-01-16T09:30:33.980+01:00Palms<br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgYoLze3S30anlN017l3GBCSCo37WJtKy9BcW6zBfwpkVXr5w855535FYtzkr_LnxedwRAifuVL4fgmw3b-XuCGsKUIUWO46hFhGadajZlAYakjdRSaFIWIJuNnouEI3nrvCoS22g/s1600/palmsband.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgYoLze3S30anlN017l3GBCSCo37WJtKy9BcW6zBfwpkVXr5w855535FYtzkr_LnxedwRAifuVL4fgmw3b-XuCGsKUIUWO46hFhGadajZlAYakjdRSaFIWIJuNnouEI3nrvCoS22g/s320/palmsband.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
Palms, så heter ett nytt band som består av tre snubbar från nedlagda Isis och Chino Moreno, sångaren från Deftones. Detta är ingen exklusiv nyhet, bandet har funnits ett tag, men för mig var det nytt. Och jag blir peppad. Och nyfiken. Jag har läst lite intervjuer med Isis-trion (Aaron Harris, Clifford Meyer och Jeff Caxide) och de har fortfarande varit väldigt spelsugna efter att Isis lades ner och har skrivit låtar under drygt två år. Och så har de hittat en sångöst i Moreno, och det är inte fy skam det inte. Jag tror att detta kan bli mycket bra. Isis tillhör ett av mina absoluta favoritband från 00-talet och Chinos spöklika sångröst är unik och känsloframkallande.<br />
<br />
Den än så länge obetitlade skivan kommer 25 juni och släpps på Ipecac. Yeah.<br />
<div>
<br /></div>
Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com0tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-32180884949195036862013-02-05T00:31:00.001+01:002013-02-05T00:31:38.488+01:00Meshuggah - Pitch Black<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhcoWiiPlp0JATU9IfvfSY0tn1wHhhyphenhyphen5HC-MTjbOb7YNDlDz-bL0WnetEn6O5fifu3parw_6YkREPmy7yVK6Ioj-tlplSBKmNcEIXQT4eU3e8-RP0Sq2sd1ko-Ayv347T2iuEH92w/s1600/meshuggahpitch.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhcoWiiPlp0JATU9IfvfSY0tn1wHhhyphenhyphen5HC-MTjbOb7YNDlDz-bL0WnetEn6O5fifu3parw_6YkREPmy7yVK6Ioj-tlplSBKmNcEIXQT4eU3e8-RP0Sq2sd1ko-Ayv347T2iuEH92w/s1600/meshuggahpitch.jpg" height="320" width="320" /></a></div>
<br />
<br />
Det har ryktats om att Meshuggah ska släppa nån form av EP här i dagarna och det stämde fint. Meshuggah släpper EP:n Pitch Black som innehåller dels en liveversion av låten Dancers To A Discordant System(från Obzen) och dels en låt som heter Pitch Black. Denna låt är en nygammal låt från 2003 och sägs ha spelats in runt samma veva som EP:n I spelades in. Det låter logiskt när man hör det. Typisk Fredrik Thordendal-soloflummig och ja, kunglig.<br />
<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="http://www.youtube.com/embed/7e3OuUyKvbg" width="560"></iframe>Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com0tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-61997922349972956072013-01-29T10:27:00.000+01:002013-01-29T10:27:55.845+01:00Soundgarden - By Crooked StepsNy musikvideo med Soundgarden regisserad av självaste Dave Grohl. Och då vet man att det blir kul. Segways är roligt. Och Matt Cameron är snyggast eftersom han har hjälm.<br />
<br />
<iframe allowfullscreen="" frameborder="0" height="315" src="http://www.youtube.com/embed/oTaVHM6HGuQ" width="560"></iframe>Rawkhttp://www.blogger.com/profile/00025664232814398339noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-13270664872778263472013-01-03T11:29:00.000+01:002013-01-03T11:29:03.597+01:00svenke: 2012 års bästa skivor<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://www.metal-archives.com/images/3/2/5/8/325868.jpg?1338" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="http://www.metal-archives.com/images/3/2/5/8/325868.jpg?1338" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
1. <a href="http://open.spotify.com/album/0Rap0bS5EZeaKFoma3tjGs">Woods Of Ypres - Wood 5: Grey Skies & Electric Light</a></div>
<div style="text-align: center;">
Kom tidigt på året och gick ganska snabbt upp som en kandidat till årets skiva och den höll ända in i kaklet. Deprimerande och härlig, speciellt deprimerande med tanke på att sångaren och låtskrivaren dog innan skivan gavs ut.</div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://www.thesleepingshaman.com/wp-content/uploads/2012/08/Neurosis-Honor-Found-In-Decay-Artwork.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="http://www.thesleepingshaman.com/wp-content/uploads/2012/08/Neurosis-Honor-Found-In-Decay-Artwork.jpg" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
2. Neurosis - Honor Found In Decay</div>
<div style="text-align: center;">
Grabbarna/gubbarna från Neurosis gör det igen.</div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://www.nocleansinging.com/wp-content/uploads/2012/03/Black-Breath-Setneced-To-Life.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="http://www.nocleansinging.com/wp-content/uploads/2012/03/Black-Breath-Setneced-To-Life.jpg" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
3. Black Breath - Sentenced To Life</div>
<div style="text-align: center;">
Extremt bra dödsrock som fick mig att glömma min längtan efter en ny Death Breath-skiva</div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://t2.gstatic.com/images?q=tbn:ANd9GcSbW8hYt2I20ByL8VMLeliPiXML-KAZiXLYVvNYHuiUzjUg9heBKyYcYjnu" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" src="http://t2.gstatic.com/images?q=tbn:ANd9GcSbW8hYt2I20ByL8VMLeliPiXML-KAZiXLYVvNYHuiUzjUg9heBKyYcYjnu" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
4. <a href="http://open.spotify.com/album/4mSoz87AFyUIcZlCmwbI8s">Baroness - Yellow & Green</a></div>
<div style="text-align: center;">
Dubbelalbum med lite mer rock-/pop-inslag men fortfarande sjukt bra.</div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://www.metalsucks.net/wp-content/uploads/2012/05/omg-no.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="http://www.metalsucks.net/wp-content/uploads/2012/05/omg-no.jpg" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
5. <a href="http://open.spotify.com/album/6jg3GOJ0vkwsAFvL5JJv5k">Old Man Gloom - No</a></div>
<div style="text-align: center;">
Så tungt. NO!</div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://cdn.stereogum.com/files/2012/03/High-On-Fire-De-Vermis-Mysteriis-608x603.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="317" src="http://cdn.stereogum.com/files/2012/03/High-On-Fire-De-Vermis-Mysteriis-608x603.jpg" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
6. <a href="http://open.spotify.com/album/4EufOhLjlhlskmeEUfuy9L">High On Fire - De Vermis Mysteriis</a></div>
<div style="text-align: center;">
Knarkigt och bra precis som det ska vara</div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhhVBUZfou-tYHGvTMv-YyMT4ZrG1E-K-8vqHdm1isIGMbRTVaiFpgD5cnVc0HUaAJYBhjGp2nxGiCKipG0WpAKqUna5t_zYAkHRapUySF_BpyzpAaTS1abzmWl3qZ9_p0B0YSLTQ/s1600/Switch-Opens_Joint-Clash_web_small.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhhVBUZfou-tYHGvTMv-YyMT4ZrG1E-K-8vqHdm1isIGMbRTVaiFpgD5cnVc0HUaAJYBhjGp2nxGiCKipG0WpAKqUna5t_zYAkHRapUySF_BpyzpAaTS1abzmWl3qZ9_p0B0YSLTQ/s320/Switch-Opens_Joint-Clash_web_small.jpg" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
7. <a href="http://open.spotify.com/album/64HexhzfTUiBjKo1BBDoZY">Switch Opens - Joint Clash</a></div>
<div style="text-align: center;">
Ex-Fingerspitzengefühl numera Switch Opens släpper sitt andra album vilket enligt mig är årets bästa svenska album.</div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://kulturbloggen.com/wp-content/uploads/2012/10/graveyard-lights-out.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="http://kulturbloggen.com/wp-content/uploads/2012/10/graveyard-lights-out.jpg" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
8. <a href="http://open.spotify.com/album/3tQmgAoqM9VdhXXLheBuDI">Graveyard - Lights Out</a></div>
<div style="text-align: center;">
Graveyard följer upp fjolårets Hisingen Blues med med en väldigt bra skva men den når inte riktigt upp till föregångaren.</div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://www.avenoctum.com/wp-content/uploads/2012/09/Switchblade.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="http://www.avenoctum.com/wp-content/uploads/2012/09/Switchblade.jpg" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
9. <a href="http://open.spotify.com/album/0PapLULqac7seELL5hzGO6">Switchblade - 2012</a></div>
<div style="text-align: center;">
Switchblade bjuder in ett gäng gästsångare och en hammondorgelspelare och utvecklar sitt sound ännu mer.</div>
<div style="text-align: center;">
<br /></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="http://www.angrymetalguy.com/wp-content/uploads/2012/12/The-Songs-of-Townes.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="http://www.angrymetalguy.com/wp-content/uploads/2012/12/The-Songs-of-Townes.jpg" width="320" /></a></div>
<div style="text-align: center;">
10. <a href="http://open.spotify.com/album/4YddEKuCFiKbWJ3FViFo8m">Scott Kelly, Steve von Till, Wino - Songs of Townes van Zandt</a><br />Två delar Neurosis och en del Daint Vitus tolkar Amerikansk folkmusik och resultatet blir riktigt bra.</div>
svenkehttp://www.blogger.com/profile/17678198859911455232noreply@blogger.com1tag:blogger.com,1999:blog-31729742.post-34583726471789392342012-12-28T17:19:00.000+01:002012-12-28T17:35:26.269+01:00Kriz: 2012 års bästa skivor<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
</div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
</div>
<div>
<span style="font-family: inherit;">Utan krusiduller kommer så här min lista över 2012 års TIO bästa skivor.<br /></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEg3VSg797c9WZbKD09BljRnS3GNyao4x6_-h3shCxggup4zRLOluZ4ZWOWIC1f5mCiVFOKIv4NheQTyVm2wePi6l2Wnh5H61M0A7ytqWl9qpq1J_KcOBKQ-x4aAPaMBYSRG2l-2/s1600/10.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEg3VSg797c9WZbKD09BljRnS3GNyao4x6_-h3shCxggup4zRLOluZ4ZWOWIC1f5mCiVFOKIv4NheQTyVm2wePi6l2Wnh5H61M0A7ytqWl9qpq1J_KcOBKQ-x4aAPaMBYSRG2l-2/s320/10.jpg" width="320" /></span></a></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<span style="font-family: inherit; text-align: start;"></span></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit; text-align: start;"><b>10. Soundgarden - King Animal</b></span></div>
<span style="font-family: inherit; text-align: start;"></span><br />
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit; text-align: start;">Bitvis sjukt bra, bitvis ett försök av gamla gubbar att vara unga.<br /></span></div>
<span style="font-family: inherit; text-align: start;">
</span><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;"><a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiXZL2Vy4B6EqJxByFhwDNaQhyEDO6zxuvdzczM0w-aoeOMrPKMsTzSCGv7lJ20WWiRjxVSOhlym7cAYpKDLsL3KHNeWiQKx0a4ItOJoixkBD8YPHJDj2po91xrY6_Xt98G-f2J/s1600/9.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiXZL2Vy4B6EqJxByFhwDNaQhyEDO6zxuvdzczM0w-aoeOMrPKMsTzSCGv7lJ20WWiRjxVSOhlym7cAYpKDLsL3KHNeWiQKx0a4ItOJoixkBD8YPHJDj2po91xrY6_Xt98G-f2J/s320/9.jpg" width="320" /></a><br /><b style="text-align: start;">9. Imperial State Electric - Pop War</b><br style="text-align: start;" /><span style="text-align: start;">Sämre än debutplattan, men den har helt klart sina stunder. Rätt många också.</span></span></div>
<span style="font-family: inherit;"><br />
</span><br />
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiFKxaH-rbTzl9EyB93COxmmpfp8PNaT-VZ7W699GVzwUC84tqRuI8OczDoTj2PtQaXSTnkar_TerABv6J1qco83kADPz_fcpDiMWaf9NWwG13kHj_szCstGGPh9GOSX83wH25I/s1600/8.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiFKxaH-rbTzl9EyB93COxmmpfp8PNaT-VZ7W699GVzwUC84tqRuI8OczDoTj2PtQaXSTnkar_TerABv6J1qco83kADPz_fcpDiMWaf9NWwG13kHj_szCstGGPh9GOSX83wH25I/s320/8.jpg" width="320" /></span></a></div>
<div style="text-align: center;">
<b><span style="font-family: inherit;">8. Thåström - Beväpna dig med vingar</span></b></div>
<br />
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;">En sämre version av "Kärlek är för dom". Växte efter att ha sett en handfull av låtarna live i somras.</span></div>
<span style="font-family: inherit;"><br /></span><div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjaSxBK865wk_VJrP4AsZ-CY9yyeavWQKPyyn_MysYh2b_yZbgkQvFrybxL3kjsvTfi_q4lzOIJ4zxrPXQoi4w7E05-EriDOR6R4Iu6RyJlHQmIJdnoBl5fCfJYaNvOG0GYe3Sa/s1600/7.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjaSxBK865wk_VJrP4AsZ-CY9yyeavWQKPyyn_MysYh2b_yZbgkQvFrybxL3kjsvTfi_q4lzOIJ4zxrPXQoi4w7E05-EriDOR6R4Iu6RyJlHQmIJdnoBl5fCfJYaNvOG0GYe3Sa/s320/7.jpg" width="320" /></span></a></div>
<div style="text-align: center;">
<b><span style="font-family: inherit;">7. Devin Townsend Project - Epicloud</span></b></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;">Devin Townsend är sjuk i huvet och han känns väldigt kristen på det senaste släppet. Jag gillar det dock ändå!</span></div>
<div>
<span style="font-family: inherit;"><br /></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgLob-u9w5XSolfAxkEYC_zeEFu-CJx-zbiKwMJM0HJ6G0mUGQgpo87tHuVKe5zQapm-HRviAJE26PWguKZ4zYTbyVF__tV_UT9MiwxJ9Yu74lo8x6HigEThq_oBarXKnKTJH6S/s1600/6.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" height="318" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgLob-u9w5XSolfAxkEYC_zeEFu-CJx-zbiKwMJM0HJ6G0mUGQgpo87tHuVKe5zQapm-HRviAJE26PWguKZ4zYTbyVF__tV_UT9MiwxJ9Yu74lo8x6HigEThq_oBarXKnKTJH6S/s320/6.jpg" width="320" /></span></a></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;"><b></b></span><br />
<span style="font-family: inherit;"><div style="display: inline !important;">
<b><b>6. The Soundtrack of our Lives - Throw it to the Universe</b></b></div>
<b>
</b></span></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;">Plattan som får avsluta TSOOL:s karriär gör ingen besviken. Kanske den bästa skivan bandet släppt enligt mig.</span></div>
<span style="font-family: inherit;"><br /></span><div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgD5AX1A4IC3mTVlm2WzxcDWCLEsexswBPqTmH12gAdIIvbPfpho1oKev45Wn8zN8pHhraMpp39JfaAVMxZyZbo5wVmtzxlMJqz2y36zXrMSXdXco9HIo1k1ZctSmE3GcB4IdEx/s1600/5.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgD5AX1A4IC3mTVlm2WzxcDWCLEsexswBPqTmH12gAdIIvbPfpho1oKev45Wn8zN8pHhraMpp39JfaAVMxZyZbo5wVmtzxlMJqz2y36zXrMSXdXco9HIo1k1ZctSmE3GcB4IdEx/s320/5.jpg" width="320" /></span></a></div>
<div style="text-align: center;">
<b><span style="font-family: inherit;">5. First Aid Kit - The Lion's Roar</span></b></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;">Ni som känner mig vet att jag går igång stämsång bestående av enbart två röster. The Beatles, System of a Down, Simon & Garfunkel osv. I år lägger jag till First Aid Kit på den listan.</span><br />
<span style="font-family: inherit;"><br /></span></div>
<div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEg_JbVVdJyVRbmp_vowyfK9doWeHs3PQ1IAmw-vbkkklFrkOK8gA6hsVsZSEK7c_YT4bLLtYMKYksr3zhNMBY1To7ODrOQSQD2iakcG05b_nWIt1051IS8Q9sq8nJtXFsCsJTYg/s1600/4.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEg_JbVVdJyVRbmp_vowyfK9doWeHs3PQ1IAmw-vbkkklFrkOK8gA6hsVsZSEK7c_YT4bLLtYMKYksr3zhNMBY1To7ODrOQSQD2iakcG05b_nWIt1051IS8Q9sq8nJtXFsCsJTYg/s320/4.jpg" width="320" /></span></a></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;"><b></b></span><br />
<span style="font-family: inherit;"><div style="display: inline !important;">
<b><b>4. Meshuggah - Koloss</b></b></div>
<b>
</b></span></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;">Förjävla bra, men ingen ObZen! Meshuggah är dock alltid Meshuggah.</span></div>
<span style="font-family: inherit;"><br /></span><div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjMJyxggBTsRDU1pxenj_qeaQsy-QJepe0yZ2IWoXzjAb74WK32JrnXNTKydDuxtsQeN-omvOnrHF-nlxovB2wsVnvi7647z3nQWUbAO3jxFC-TmwqBYRIZlp4IYhcfLxjIyHry/s1600/3.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjMJyxggBTsRDU1pxenj_qeaQsy-QJepe0yZ2IWoXzjAb74WK32JrnXNTKydDuxtsQeN-omvOnrHF-nlxovB2wsVnvi7647z3nQWUbAO3jxFC-TmwqBYRIZlp4IYhcfLxjIyHry/s320/3.jpg" width="320" /></span></a></div>
<div style="text-align: center;">
<b><span style="font-family: inherit;">3. Mark Lanegan Band - Blues Funeral</span></b></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;">Bättre än 2004 års "Bubblegum", som enligt P3 Rock var min absoluta favoritskiva det året. Ok.</span></div>
<span style="font-family: inherit;"><br /></span><div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEg5PlY4TDjzXgtv5Jt1260jiL0YP7wje-I3g72i35WXb1DH5MidhLH7kRvzveeFVZ-lOoUfaFI9NZz3OcHiAoTImg44FYA7gdu6trb8W-y9J7kX5v7-rPgqrU0vLaM1LiurgER3/s1600/2.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEg5PlY4TDjzXgtv5Jt1260jiL0YP7wje-I3g72i35WXb1DH5MidhLH7kRvzveeFVZ-lOoUfaFI9NZz3OcHiAoTImg44FYA7gdu6trb8W-y9J7kX5v7-rPgqrU0vLaM1LiurgER3/s320/2.jpg" width="320" /></span></a></div>
<div style="text-align: center;">
<b><span style="font-family: inherit;">2. The Mars Volta - Noctourniquet</span></b></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;">Det bästa TMV släppt sedan "Frances The Mute", vilket inte säger lite.</span></div>
<span style="font-family: inherit;"><br /></span><div class="separator" style="clear: both; text-align: center;">
<a href="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhWbUfLze_j4PUs-ZRGphjoD0ef9a_qBFAqmTMkSN4-ky-e4WhXXTTquUbb5bBqvj0k-g7ivUaSssBdlZDbAwr9Hl_TWhknSXaHVTQxfLD07MeGXKygeayKFeOJnYdvL-yj3Bcl/s1600/1.jpg" imageanchor="1" style="margin-left: 1em; margin-right: 1em;"><span style="font-family: inherit;"><img border="0" height="320" src="https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhWbUfLze_j4PUs-ZRGphjoD0ef9a_qBFAqmTMkSN4-ky-e4WhXXTTquUbb5bBqvj0k-g7ivUaSssBdlZDbAwr9Hl_TWhknSXaHVTQxfLD07MeGXKygeayKFeOJnYdvL-yj3Bcl/s320/1.jpg" width="320" /></span></a></div>
<div style="text-align: center;">
<b><span style="font-family: inherit;">1. Serj Tankian - Harakiri</span></b></div>
<div style="text-align: center;">
<span style="font-family: inherit;">Jag är sjukt svag för denna man. Egentligen kanske den inte bör ligga på första plats, men med tanke på hur sjuuukt mycket jag lyssnat på den här skivan i förhållande till de andra på listan så känns det inte mer än rättvist.</span><br />
<span style="font-family: inherit;"><br /></span>
<span style="font-family: inherit;"><br /></span>
<div style="text-align: left;">
<span style="font-family: inherit;">Hörs om ett år!</span><br />
<span style="font-family: inherit;"><br /></span>
<span style="font-family: inherit;">//Kriz</span></div>
</div>
Krizhttp://www.blogger.com/profile/17014157018263416440noreply@blogger.com2